Київський апеляційний суд

Провадження № 33/824/2773/2021                                                Головуючий в першій інстанції: Ішуніна Л.М.
Єдиний унікальний № 760/11603/21                                                                        Суддя-доповідач: Гладій С.В.                     
Категорія справи:  ст. 471 МК України
 
П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
18 червня 2021 року	                                                      м. Київ	
 
Суддя Київського апеляційного суду Києва Гладій С.В. за участі особи, стосовно якої складено протокол про порушення митних правил - ОСОБА_1 , її представника - адвоката Чугуєнка Д.В., представників Київської митниці Держмитслужби -      Глущенко Н.В., Панькіна Д.В., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Глущенко Н.В. на постанову Солом`янського  районного суду м Києва від 07 травня 2021 року стосовно
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Рівненської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , - 
 
                                                           В С Т А Н О В И В:
 
            Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року ОСОБА_1 визнана винною у порушенні митних правил, передбачених   ст. 471 МК України, та на неї за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.
            Цією ж постановою, валюта, вилучена згідно протоколу про порушення митних правил № 0485/10000/21 від 01 квітня 2021 року у розмірі 2420 доларів США повернута  ОСОБА_1 .
 
            Відповідно до протоколу №0485/10000/21 про порушення митних правил від 01 квітня 2021 року, вбачається, що в означений день о 15 год. 20 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступила громадянка України ОСОБА_1 , що прибула до України з Австрії, м. Відень, рейсом OS661, авіакомпанії «Австрійські Авіалінії». Для проходження митного контролю громадянка України ОСОБА_1 своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до частини п`ятої статті 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення.
На підставі положень пункту 4 статті 336 та статті 342 Митного Кодексу України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці проведено усне опитування  ОСОБА_1 .
На запитання співробітників митниці громадянка повідомила, що переміщує через митний кордон України 14142 доларів США.
Після проведення опитування ОСОБА_1 запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці.  Громадянкою видано готівку в розмірі 14142 доларів США, що знаходились у відкритому паперовому пакеті, який лежав в одному з відділень жіночої сумочки пасажирки (ручна поклажа). Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_1 вся валюта належить їй особисто.
З виявленої суми готівки ОСОБА_1 пропущено 11722 доларів США (еквівалент 9995 євро згідно курсу НБУ станом на 01 квітня 2021 року).
Оскільки  ОСОБА_1 самостійно, своїми діями, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваних нею товарів (готівкової валюти) обрала канал, що позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор», та на момент проходження митного контролю належним чином заповненої митної декларації до митного оформлення не подавала - в діях та бездіяльності  ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» вбачається порушення встановленого ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності порушення митних правил, визначеного положеннями ст. 471 МК України.
 
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року ОСОБА_1 визнана винною у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України, та на неї за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн., а валюта, вилучена згідно протоколу про порушення митних правил № 0485/10000/21 від 01 квітня 2021 року в розмірі 2420 доларів США повернута ОСОБА_1 .
Як зазначено в судовому рішенні, суд першої інстанції, з урахуванням характеру скоєного, особи правопорушниці, дотримуючись «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини, прийшов до висновку про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, відповідно до санкції ст. 471 МК України, без конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, вказуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження коштів і застосування їх конфіскації, в даному випадку, буде не пропорційним, оскільки фактично позбавить ОСОБА_1 законно отриманого нею доходу.
 
            Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, представник Київської митниці Держмитслужби в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року, постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винною у порушенні митних правил за ознаками ст. 471 МК України, застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскацією обмежених товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил -  грошових коштів в сумі 2420 доларів США.
            При цьому представник Київської митниці Держмитслужби зазначає, що постанова винесена без врахування дійсних обставин справи, оскільки обов`язок кожного громадянина (резидента або нерезидента в залежності від громадянства) дотримуватися національного законодавства України. 
 
            Заслухавши пояснення представників Київської митниці Держмитслужби      Глущенко Н.В., Панькіна Д.В.на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення  ОСОБА_1 та її представника - адвоката Чугуєнка Д.В., які заперечували щодо апеляційних вимог, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження за протоколом про правопорушення митних правил, перевіривши доводи апеляційної скарги та додатково надані дані, слід прийти до наступного висновку.
 
Відповідно до ч. 5 ст. 529 Митного кодексу України порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
 
            Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого    ст. 471 МК України, з накладенням відповідного стягнення - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про порушення  ОСОБА_1 митних правил, обставини чого фактично не оспорюється в апеляційній скарзі. 
 
Так, стаття 471 МК України передбачає відповідальність особи за вчинення дій, щодо порушення встановленого порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України - також конфіскацію цих товарів.
 
Об`єктивна сторона правопорушення ст. 471 МК України полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в зеленому коридорі, тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.
 
Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 366 Митного кодексу України громадянин самостійно обирає "зелений коридор" або "червоний коридор" для проходження митного контролю.
Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, свідчить про факти, що мають юридичне значення.
 
Статтями 196, 197 МК України встановлено порядок переміщення через митний кордон України.
 
Так, частиною третьою статті 198 МК України визначено, що переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.
Аналогічна норма закріплена в пункті 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління НБУ від 02 січня 2019 року № 3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
 
ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанціях вину в скоєному визнала, щиро розкаялась, просила суворо не карати та повернути вилучену валюту, оскільки конфіскація валюти частково позбавить отриманого нею доходу. Зазначила, що гроші їй потрібні для лікування її матері, яка за станом здоров`я втратила здатність до самообслуговування, потребує сторонньої допомоги та купівлі дорогих ліків.
Підтвердила ту обставину, що мала при собі іноземну валюту в сумі 14142 доларів США, яка належить їй особисто та яку перевозила без ознак приховування в жіночій сумці. Гроші мають законне походження, так як це її заробітна плата, яку вона отримала, працюючи в США, в м. Нью-Йорк в компанії «ShapBurgerandFries» на посаді менеджера з 09 липня 2018 року по 12 липня 2020 року, що підтверджується відповідними довідками.  
При цьому, вказала, що мала намір задекларувати валюту, проте, з технічних причин, також через її втомленість, випадково обрала «зелений коридор» проходження митного контролю замість «червоного». Зазначила, що наміру порушувати встановлений законодавством порядок проходження митного контролю вона не мала. 
 
Дослідивши з достатньою повнотою матеріали провадження за протоколом про порушення митних правил та додаткові дані, суд першої інстанції ґрунтовно прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, яке в повній мірі підтверджується матеріалами справи,  зокрема, протоколом про порушення митних правил (а.с. 2-6), службовою запискою начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Бориспіль» Бровінського О. (а.с. 9), поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 7), актом про проведення огляду ручної поклажі та багажу № 53 від 01 квітня 2021 року (а.с. 11), описом предметів від 01 квітня 2021 року (а.с. 13-14).
 
Погоджується суд апеляційної інстанції і з прийнятим рішенням суду першої інстанції в частині повернення ОСОБА_1 вилученої валюти, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0485/10000/21 від 01 квітня 2021 року, а саме - 2420 доларів США  з огляду на наступне.
 
Шкода, яку ОСОБА_1 потенційно могла завдати державі, була незначною: вона не ухилялася від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, якби вона ввозили гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти ввозилися на територію держави.
 
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
 
Відповідно до ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У разі встановлення міжнародним договором правил, що суперечать чи не відповідають правилам, передбачених законодавством України, застосуванню підлягають правила міжнародного договору України.
 
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
 
Так, зокрема, у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року по справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації» Європейський Суд з прав людини зазначив, що при вирішенні питання про конфіскацію валютних цінностей, як стягнення (на прикладі порушення громадянином встановленого порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю) необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі.
 
Отже, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Щодо загальних інтересів суспільства, для досягнення яких і мало місце втручання в право на мирне володіння майном, слід зауважити, що держави мають законний інтерес, а також обов`язок на підставі різних міжнародних договорів, таких як Конвенція Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, вживати заходи з метою виявлення та відстеження руху коштів через їхні кордони, оскільки значні суми можуть використовуватися під час відмивання грошей, торгівлі наркотиками, фінансуванні тероризму чи організованої злочинності, ухилення від сплати податків чи вчинення інших тяжких фінансових злочинів. Загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезення з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.
 
Разом з тим, слід враховувати і те, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Питання про те чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.
 
Правопорушення, яке вчинила ОСОБА_1 полягало у переміщенні через митний кордон не задекларованих митному органу грошових коштів, що підлягає обов`язковому декларуванню.
 
Як зазначив суд першої інстанції, з чим погоджується і апеляційний суд шкода, яку ОСОБА_1 потенційно могла завдати органам влади - незначна. Недекларування вказаної суми грошей фактично призвело б до відсутності інформації у органів влади про те, що ці кошти ввезені на територію країни.
 
Окрім того, в протоколі про порушення митних правил відсутні докази, які б підтверджували завдання шкоди державним чи суспільним інтересам, в тому числі і доказів, які б підтверджували, що вилучені кошти будуть спрямовані на забезпечення можливої протиправної діяльності. Підстав вважати, що гроші, які ОСОБА_1 перевозила, були отримані незаконним шляхом - відсутні, і єдине протиправне діяння, яке вчинила остання полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.
 
Рішенням Європейського суду з прав людини від 11 липня 2019 року «Садоча проти України» (скарга №77508/11) було констатовано порушення Україною статті 1 Першої протоколу до Конвенції. Суд установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненного правопорушення.
 
Разом з цим Європейський суд з прав людини зазначав, що його рішення, які до речі є джерелом права в Україні, фактично слугують не лише для вирішення справ, направлених до Суду, але, взагалі, для роз`яснення, захисту та розвитку правил, встановлених Європейською конвенцією з прав людини («Конвенція»), що сприяє дотриманню державами зобов`язань, які вони взяли на себе як Договірні Сторони (Irelandv. The United Kingdom, § 154). Таким чином, місія системи, створеної Конвенцією, полягає у визначенні питань державної політики в загальних інтересах, що підвищує стандарти захисту прав людини та розширює судову практику в сфері прав людини у всьому суспільстві держав-членів Конвенції (KonstantinMarkin v. Russia[ВП], § 89).
 
А тому, з огляду на зазначені вище обставини справи, практику Європейського суду з прав людини суд першої інстанції прийшов до висновку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що застосування до ОСОБА_1 і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ст. 471 МК України як безальтернативне стягнення, буде порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".
 
Слід зазначити, що як пояснила ОСОБА_1 , конфіскація коштів поставить її та сім`ю в скрутне матеріальне становище, при перебуванні на  утриманні матері-інваліда.
 
А тому, як вірно зазначив суд першої інстанції з чим погоджується суд і апеляційної інстанції, застосування конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку,  призведене до порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме  - втручання в право ОСОБА_1 на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на неї "індивідуальний надмірний тягар", у зв`язку з чим і відсутні підстави для застосування конфіскації вилученої валюти.
За наведеним апеляційна скарга представника Київської митниці Держмитслужби Глущенко Н.В. задоволенню не підлягає.
 
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП , 529 МК України, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнана винною у порушенні митних правил, передбачених   ст. 471 МК України, та на неї за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень, без конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Глущенко Н.В. - без задоволення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 

Суддя Київського апеляційного суду                                                           С.В.Гладій