ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 травня 2021 року           справа №360/3965/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,  розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 р.  у справі  № 360/3965/20 (головуючий І інстанції суддя І.В. Тихонов)   за позовом    ОСОБА_1   до   Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області     про  визнання протиправним рішення та зобов`язати вчинити певні дії,

                                                        В С Т А Н О В И В:

16.10.2020 року  представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2  звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із   позовною заявою, в якій просив визнати бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії протиправною, визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, викладене в рішенні відповідача від 27.06.2019 року та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 17.08.2017 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та здійснювати виплату пенсії на вказаний ним банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; стягнути з відповідача коштів в сумі 100, 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією чи бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу (т. 1 а.с. 1-36).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № 360/3965/20  у задоволенні позову відмовлено (т. 1 а.с. 188-192).
Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що при віці 64 роки і стажі понад 24 роки позивач досягла усіх необхідних умов призначення пенсії за віком, встановлених ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Разом з тим на сьогоднішній день пенсія позивачу не призначалась.
17.08.2017 року представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, подав особисто безпосередньо до відповідача нотаріально посвідчену та апостильовану особисту заяву позивача про призначення пенсії.
Однак при прийнятті заяви про поновлення пенсії відповідачем було порушено Порядок № 22-1 та не було складено та надано розписки.
Позивачем надсилались на запит пенсійного органу додаткові документи. Але листами від 28.08.2017 року та від 21.08.2018 року  відповідач відмовив позивачу у розгляді її заяви про призначення пенсії.
Представником позивача особисто 12.07.2018 року було подано до відповідача нотаріально засвідчені документи необхідні для призначення пенсії разом з оригіналами документів у відповідності до Порядку № 22-1.
Позивачем знову було отримано рішення про відмову у призначенні пенсії від 24 липня 2018 року та від 27 вересня 2018 року з підстав ненадання оригіналів документів.
На виконання рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі № 360/348/19 відповідач листом від 07.05.2020 відмовив позивачу у призначенні пенсії.
Апелянт зауважує, що відповідач не оскаржував факт громадянства; паспорт позивача дійсний до 21.09.2019 року, на моменти звернення з заявами про призначення пенсії паспорт був чинний.
Тому  апелянт  вважає, що відповідач протиправно не призначає позивачу  пенсію.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Представник позивача засобами електронного зв`язку подав заяву про розгляд справи за  його відсутності. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, враховує наступне.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у справі № 360/348/19 у задоволенні позову представника Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. 
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019 у справі № 360/348/19 апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року № 360/348/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - скасовано. 
Прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 липня 2018 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1. В іншій частини позовних вимог – відмовлено (т. 1 а.с. 96-105, т. 2 а.с. 97-106). 
На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі № 360/348/19 від 12.06.2019 відповідачем 27.06.2019 за № З86/К-5/2018 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (т.1 а.с. 45-49). 
Прийняте рішення обґрунтовано тим, що  13.07.2018 громадянкою, яка не надала документи, які посвідчують особу, було залишено у приймальні відповідача пакет документів, доданих до листа довільної форми Юридичного офісу ОСОБА_3 з назвою «Тема: Особисте подання додаткових документів для призначення пенсії ОСОБА_1 » від липня 2018 року (без дати, без номеру), підписаного від імені ОСОБА_1 представником за дорученням ОСОБА_4 . До листа згідно з переліченими в ньому ж додатками надано: - нотаріально засвідчену копію трудової книжки ОСОБА_1 від 05.11.1975 р. (оригінал для огляду не надавався); - нотаріально засвідчену копію картки платника податків ОСОБА_1 від 07.08.2017.
На підставі статей 44, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» управлінням прийнято рішення від 27.06.2019 № 386/К-5/2018, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за наданням ТОВ «В. Меламед Юридичний офіс (Ізраїль, України)" листом від липня 2018 року (без дати, без номеру), підписаного «від імені ОСОБА_1 представником за дорученням Фісун Л.М.», у зв`язку з: - Коваленко Л.М. або її представником 12.07.2018 не надано відповідної заяви про призначення пенсії згідно з Порядком 22-1 та Положенням 13-1 (додаток 3); - заявницею та її представником не надано документів, які посвідчують їхні особи (паспорт громадянина України); - представником ОСОБА_1 не надано довіреності на представлення інтересів заявниці в органах Пенсійного фонду.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
За унормуванням  статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Так, відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у   статті 36   цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.
Виходячи з наведених законодавчих норм особа, проживаючи в Ізраїлі як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.
Виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.
Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частиною 5 статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846) (далі – Порядок).
Пунктом 1.1 Порядку передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, необхідних для призначення пенсії за віком.
За правилами пунктів 2.23 Порядку, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Відповідно до положень пункту 4.1 Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (п.4.2 Порядку).
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3 Порядку).
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку).
Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні відносини, особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватись у встановленому національним законодавством порядку визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженого на виконання його положень Порядку № 22-1.
При цьому  підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи визначені п. 2.1 Порядку, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку. Одночасно, орган, що призначає пенсію, може здійснювати перевірку достовірності таких документів і зазначених у них відомостей, що узгоджується з пунктом 4.2 Порядку № 22-1.
За приписами пункту 2.9 цього Порядку, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). 
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі – Закон № 2235-III), якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.
Статтею  5 Закону № 2235-III занотовано, що документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20.11.2012 р. документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.
За визначенням  п. 2 ч. 1 ст. 13  Закону № 5492-VI  до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, належать: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.
Підставою для прийняття відповідачем рішення від 27.06.2019 № 386/К-5/2018  про відмову в призначенні пенсії позивачу є не подання відповідачу документу, що підтверджує належність позивача до громадянства України.
Суд звертає увагу на те, що інших документів на підтвердження наявності у позивача громадянства України (зокрема дійсного паспорту громадянина України або паспорту громадянина України для виїзду за кордон) станом на момент звернення з заявою до органу ПФУ позивачем не надано. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки у даному випадку Порядком чітко передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, при цьому, перелік таких документів визначений Законом України «Про громадянство України»  та Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», що представником позивача не було дотримано цих вимог, оскільки представником позивача до органу Пенсійного фонду України не було надано належного документу у розумінні наведених норм, що підтверджує громадянство України, що є порушенням вимог Порядку  № 22-1 та Закону № 2235-ІІІ..
За таких обставин не надання позивачем документу, відповідно до вимог п. 2.9 Порядку № 22-1, є підставою для відмови в призначенні пенсії за віком, з огляду на відсутність можливості ідентифікувати особу заявника та визначити її належність до громадянства України.
Зазначене вище узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.09.2018 у справі № 805/465/18-а.
Отже, суд дійшов до висновку, що рішенням відповідача від 27 червня 2019 року № 386/К-5/2018 позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав того, що заявником для призначення пенсії за віком не надано всіх необхідних документів.
За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.            Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
І відповідачем  доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

                                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 р.  -  залишити без задоволення.
Рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 р.  у справі  № 360/3965/20   -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12 травня 2021 року.

Колегія суддів:                                                                                 Г.М. Міронова

                                                                                                         А.А. Блохін

                                                                                                         Е.Г. Казначеєв