Головуючий І інстанції: Мар`єнко Л.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 р. 	Справа № 520/184/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021, м. Харків, повний текст складено 16.02.21 по справі № 520/184/21
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області                    
про визнання діяльності протиправною,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, в якій просить суд визнати діяльність Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області - протиправною щодо наданої відповіді № 04-21/4570 від 29.IX.2020, протиправність якої висловлюється "у порушенні статті 15 Закону України "Про звернення громадян" відсутності вирішення питання щодо виконання судового рішення Дзержинського районного суду міста Харкова по справі № 638/15791/19 та статті 19 забезпечення поновлення порушених прав, реальне виконання по заяві рішення із без підставним посиланням на п.п.1 п.9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (із змінами).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішенням та прийняти нову постанову, якою задовольнити  позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідачем допущена протиправна діяльність шляхом порушення ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" щодо відсутності вирішення питання про виконання судового рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/15791/19 та статті 19 забезпечення поновлення порушених прав, реальне виконання по заяві рішення із безпідставним посиланням на п.п.1 п.9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (із змінами). Також стверджує, що обгрунтування у рішенні судом розгляд справи в спрощеному провадженні умовами з посиланням на Постанови Кабінету Міністрів України про установлення карантину на усій території України не передбачені Кодексом адміністративного судочинства. 
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)   справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області з заявою від 28.09.2020 про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Дзержинським районним судом 01.09.2020 по справі №638/15791/19, яка надійшла до Головного управління 28.09.2020 та була зареєстрована за № 10-12842, згідно п.п. 1 п. 8 Порядку.
Листом Головного управління від 29.09.2020 № №04-21/4570 повернуто заяву без виконання  з підстав того, що у наданому позивачем виконавчому листі містилася невідповідність найменування боржника резолютивній частині рішення,  а також  у виконавчому листі виявлена невідповідність у прізвищі стягувача, та роз`яснено право повторного пред`явлення документів.
В подальшому 31.12.2020 позивачем повторно була подана заява разом з виконавчим листом, виданим Дзержинським районним судом м. Харкова 01.09.2020 по справі № 638/15791/19 та роз`ясненням судового рішення від 04.12.2020 №76721/20 реквізитами для перерахування коштів. Зазначена заява була зареєстровані 31.12.2020 за №10-19451 та у відповідності до Порядку і наданому роз`ясненню судового рішення від 04.12.2020 №76721/20, Головне управління розпочало проводити заходи, спрямовані на виконання рішення суду у відповідності до розділу Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам, пунктів 35 - 40 Порядку.
Зокрема, листом від 04.01.2021 №04-19/30 був направлений запит до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, діями якого було завдано шкоду, згідно п. 36 Порядку.
Листом від 05.01.2021 №04-21/38 було повідомлено позивача про необхідність подати відомості про виправлення описки прізвища позивача у рішенні Дзержинського районного суду               м. Харкова по справі № 638/15791/19, згідно п.п. 2 п.8 Порядку.
Позивач не погодившись із  листом Головного управління від 29.09.2020 № №04-21/4570, яким  повернуто заяву без виконання, а також із вимогою відповідача про необхідність подати відомості про виправлення описки прізвища позивача у рішенні, 11.01.2021 звернувся до суду із вказаною позовною заявою.
В позовній заяві вказував на те, що посадова особа казначейської служби у Харківській області безпідставно спонукає позивача звертатися до суду, оскільки у казначейства є всі необхідні відомості про нього, зокрема копія паспорту та довідка МСЕК, крім того, вважає, що орфографічна описка літери російської "и" замість української "і" у прізвище не змінює самого прізвища та не є підставою для невиконання судового рішення.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даних спірних правовідносинах відповідачем не  порушено ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", оскільки його звернення з заявою було направлено на виконання рішення суду в порядку Закону України "Про виконавче провадження".
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про звернення громадян", дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України "Про запобігання корупції", Законом України "Про виконавче провадження".
Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження - сукупністю дій, визначених у цьому законі.
Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (із змінами) (далі-Порядок).
З системного аналізу вказаних вище норм права  вбачається, що в тих випадках, коли питання стосуються порядку  виконання судового рішення, зокрема особою подається до органу Казначейської служби заява про   виконання такого рішення відповідно до п. 6 Порядку № 845, то розгляд такої заяви повинен відбуватися за нормами Порядку № 845, в той час як норми Закону України "Про звернення громадян" та такі правовідносини не поширюються. 
Отже, відповідач, приймаючи заяву від 28.09.2020 позивача щодо прийняття виконавчого документу, правильно керувався Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком виконання судових рішень, а не Законом України "Про звернення громадян", як помилково стверджує позивач.
Щодо змісту вказаної відповіді, з якою не погоджується відповідач, а також із вимогою відповідача про внесення виправлень в частині правильного   прізвища позивача в судовому рішенні, колегія суддів зазначає таке.
Згідно п.1 Порядку виконання судових рішень, безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів; боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.
Відповідно до п. 6 вказаного Порядку № 845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:
заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету). 
До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).
У разі коли боржник або стягувач змінив найменування без процедури реорганізації (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи), за наявності підтвердних документів (змін до установчих документів, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідки органу державної реєстрації актів цивільного стану, копії паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу) орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів з рахунків такого боржника або перерахування їх на рахунок стягувача з урахуванням зміни його найменування (для юридичної особи) або прізвища, імені, по батькові (для фізичної особи).
Відповідно до пп. 1 п. 9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли  виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України “Про виконавче провадження”.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що вимога відповідача про необхідність  внесення виправлень до судового  рішення  з підстав наявності помилки в написанні його  прізвища є помилковим, оскільки у казначейства є всі необхідні відомості про нього, зокрема копія паспорту та довідка МСЕК, крім того, вважає, що орфографічна описка літери російської "и" замість української "і" у прізвище не змінює самого прізвища та не є підставою для невиконання судового рішення.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що наявність в судовому рішенні описок, особливо в частині неправильного зазначення ім`я, прізвища, по батькові, суттєво ускладнює виконання судового рішення, адже перешкоджає ідентифікації особи стягувача у зіставленні з анкетними даними за паспортом такої особи. 
При цьому пунктом 6 Порядку № 845 передбачено єдиний випадок коли орган казначейства може прийняти виконавчий документ, в якому анкетні дані відрізняються від паспортних даних - коли після ухвалення рішення та отримання виконавчого документа змінилися прізвище, ім`я, по батькові стягувача   за наявності підтверджуючих документів (копії паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу).
В той же час у випадку коли судом під час ухвалення рішення допущені описки в зазначенні  ім`я, прізвища, по батькові позивача, то такі недоліки мають бути усуненні в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом шляхом винесення ухвали про виправлення описки.
Відповідно, вимога органу Казначейства про усунення такого недоліку виконавчого документа є правомірною та обгрунтована законною метою - ідентифікації особи стягувача.
З огляду на матеріали справи,  відповідачем у виконавчому листі виявлена невідповідність у прізвищі стягувача, а саме: у виконавчому листі та банківських реквізитах зазначено ОСОБА_2 , а у резулятивній частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі                               № 638/15791/19 зазначено ОСОБА_2 .
У зв`язку з цим, колегія суддів уважає, що вимога відповідача про усунення вказаного вище недоліку шляхом звернення до суду дляотримання ухвали про виправлення описки є такою, що не суперечить чинному законодавству та не порушує прав позивача.
До того ж колегія суддів звертає увагу на те, що на вказаній підставі відповідач не повернув заяву, а лише запропонував ОСОБА_1 звернутися до суду для отримання ухвали про внесення виправлень 
В подальшому судовим розглядом встановлено, що листом від 19.01.2021 №04-19/404 Головне управління звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова, що видавав виконавчий лист від 01.09.2020 по справі № 638/15791/19, з проханням надати копію рішення про виправлення описки у прізвищі стягувача, засвідчену гербовою печаткою, згідно п.п.3 п.8 Порядку.
22.01.2021 Головне управління отримало ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2021 по справі №638/15791/19 про виправлення описки у прізвищі стягувана, засвідчену гербовою печаткою.
Листом 22.01.2021 №04-16/512 Головне управління направило до Казначейства заяви ОСОБА_1 разом з виконавчим листом, виданим Дзержинським районним судом м. Харкова 01.09.2020 по справі № 638/15791/19, роз`ясненням судового рішення від 04.12.2020 №76721/20, ухвалою від 18.01.2021 про виправлення описки, реквізитами для перерахування коштів, запитом до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, діями якого було завдано шкоду.
Таким чином, Головне управління здійснило заходи, спрямовані на виконання заяви позивача про забезпеченню виконання рішення суду, згідно виконавчого листа, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 01.09.2020 по справі № 638/15791/19 з ухвалою про виправлення описки від 18.01.2021 у повному обсязі та роз`ясненням рішення суду, згідно встановленого Порядку і надіслало документи до Казначейства, про що було повідомлено позивача листом від 25.12.2021 за №04-21/527.
Також відповідач у відзиві на позов зазначив, що перерахування позивачу коштів за пред`явленим виконавчим листом буде здійснюватися Казначейством за черговістю надходження зазначеного виконавчого документа в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за програмою (КПКВ 3504030).
Отже, під час судового розгляду не встановлено порушень прав позивача, які б потребували судового розгляду.
Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в спрощеному провадженні без виклику його до суду, колегія суддів зазначає таке.  
Відповідно до ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін  у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу.
Предметом розгляду цієї справи є  оскарження дій відповідача  в частині не надання відповіді на запити позивача, які , на його думку, мають бути надані відповідно до Закону України "Про звернення громадян", тобто на вказану категорію справи поширюються приписи ст. 263 КАС України щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Отже, суд першої інстанції за наявності достатніх правових підстав, правильно керуючись статтею 263 КАС України, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даних спірних правовідносинах відповідачем не  порушено ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", оскільки його звернення з заявою було направлено на виконання рішення суду в порядку Закону України "Про виконавче провадження" та відповідач при наданні відповіді від 29.09.2020 №04-21/4570 на звернення позивача діяв в межах своїх повноважень та на підставі чинного законодавства України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 по справі № 520/184/21  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.С. Чалий 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко