ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 червня 2021 року                                                                                м.Суми
                                                               Справа №577/2490/20 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/755/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.,
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», 
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Кравченка В.О., в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області, -
В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», (далі – ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»), треті особи: приватний нотаріус Броварського районного округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович (далі – приватний нотаріус Колейчик В.В.), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Володимирівна (далі – приватний виконавець Вольф Т.В.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Свої вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 2019 року на адресу Комунального закладу Сумської обласної ради «Конотопське медичне училище», в якому вона працює, надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.В. від 17 жовтня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в якій зазначено, що відповідно до виконавчого напису №1405, виданого 09 липня 2019 року, стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість у розмірі 22735 грн 10 коп., звернути стягнення на її доходи, тобто на заробітну плату.
Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог стягувача, крім того виконавчий напис вчинено поза межами строку позовної давності.
Зазначає, що відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, для отримання виконавчого напису нотаріусу подається оригінал кредитного договору та виписка з рахунку.
Вказує, що кредитний договір з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» вона не укладала, у 2011 році нею був укладений кредитний договір з ПАТ «Дельта Банк». ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не повідомляло її про зміну кредитора.
З наведених підстав просить суд визнати виконавчий напис № 1405, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. про стягнення на загальну суму 22735 грн 10 коп. таким, що не підлягає виконанню.
Конотопський міськрайонний суд Сумської області від 09 березня 2021 року позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.
Скасував захід забезпечення позову у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні №59697772 від 02 серпня 2019 року, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса за №1405, вчиненого 09 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчик В.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості у розмірі 22735,10 грн, вжитий за ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду від 14 вересня 2020 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги звертає увагу на те, що неотримання витребуваних доказів не є підставою для залишення позову без задоволення. Крім того, відповідач не скористався своїм право на подання відзиву, у судове засідання його представник не з`явився, а тому вважає, що відповідач заявлені нею позовні вимоги визнав. 
Зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин». Отже, нотаріус не має права вчиняти виконавчі написи на підставі документів про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних правовідносин, крім документів зі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами.
Вважає, що кредитний договір на підставі якого було вчинено спірний виконавчий напис нотаріусом посвідчений не був, а тому нотаріус не мав права його вчиняти.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив того, що, звертаючись до суду ОСОБА_1 надала лише постанову приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, що безумовно є недостатнім доказом для прийняття рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Спроби суду витребувати необхідні документи у нотаріуса, який вчиняв спірний напис позитивних результатів не мали. 
Проте, погодится з такими висновками суду суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 002-18200-290811 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а. с. 85-86).
09 липня 2019 року приватним нотаріусом Колейчиком В.В. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинений виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 002-18200-290811 від 29 серпня 2011 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 002-18200-290811 від 29 серпня 2011 року; стягнення заборгованості проводиться за період з 06 жовтня 2017 року по 03 липня 2019 року, загальна сума, що підлягає стягненню складає 22 235,10 грн. Виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 1405 (а. с. 84).
Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. 13 квітня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59697772 про примусове виконання виконавчого напису №1405, виданого 09 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчик В.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості у розмірі 22 735, 10 грн (а. с. 74). 
Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. 17 жовтня 2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Конотопському медичному училищі – Комунальний заклад Сумської обласної ради (а. с. 5 на звороті; а. с. 6).
   Вказану постанову направлено на адресу позивача та відповідача (а. с. 5).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 
Звертаючись до суду ОСОБА_1 надала копію постанови приватного виконавця від 17.10.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену на виконання оспорюваного виконавчого напису, та просила витребувати у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. матеріали виконавчого напису. 
Суд першої інстанції дійсно неодноразово направляв ухвалу про витребування доказів приватному нотаріусу, а також Київському обласному державному нотаріальному архіву у зв`язку з припиненням діяльності приватного нотаріуса Колейчика В.В. Проте приватний нотаріус Колейчик В.В. згідно відміток поштового зв`язку відсутній за місцем розташування його офісу, а нотаріальний архів повідомляє, що документи приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. на зберігання до Київського обласного нотаріального архіву не передавалися. 
Проте судом першої інстанції не було використано всі можливі процесуальні заходи для сприяння позивачці у реалізації її права надати докази на підтвердження своїх позовних вимог. Зокрема, за вказаних обставин, суд повинен був роз`яснити позивачу її право заявити клопотання про витребування оспорюваного виконавчого напису та документів на підставі яких його було видано, у інших осіб, у яких вони можуть знаходитися, зокрема у приватного виконавця, а також у стягувача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».
Внаслідок не виконання положень п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд першої інстанції ухвалив передчасне та помилкове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів приймає надані позивачкою суду апеляційної інстанції докази: копію договору № 002-18200-290811 від 29 серпня 2011 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки та копію оспорюваного виконавчого напису, наданого позивачці приватним виконавцем Павелків Т.Л.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).
Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульована  Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України   «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.  
Як убачається з матеріалів справи, згідно оспорюваного виконавчого напису нотаріуса Власова Т.П. має заборгованість за кредитним договором перед ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у сумі 22 235,10 грн, із них: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 16 581,80 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 5 652,50 грн. У виконавчому написі також вказано, що стягнення проводиться за період з 06.10.2017 року по 03.07.2019 року (а. с. 84). 
Судом апеляційної інстанції ухвалою від 18 травня 2021 року були витребувані у ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», а також у приватного нотаріуса Колейчика В.В. копії документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис. 
Проте, відповідачем не надано суду вказаних доказів на спростування доводів позивача, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, оскільки кредитний договір № 002-18200-290811, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, укладено ОСОБА_1 з ПАТ «Дельта Банк» 29 серпня 2011 року, п. 3.6. цього договору передбачено обов`язок позичальника здійснювати погашення заборгованості щомісячними платежами, за кожним з яких існує окремий строк позовної давності, у зв`язку з чим не можливо встановити безспірність вимог ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Крім того відповідачем не надано суду доказів повідомлення позивачки новим кредитором, перед вчиненням виконавчого напису, про наявність заборгованості та необхідність її погашення, що безперечно є порушенням прав боржника. 
Зазначене свідчить про те, що між сторонами існує спір щодо наявної кредитної заборгованості, а тому заборгованість не може вважатися безспірною.
Крім того, у даній справі, рішення в якій переглядається, встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172.
Вказаний пункт 2 Переліку (зі змінами внесеними Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662) передбачав, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із заначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Проте, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, визнав незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року в т.ч. в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із заначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича 09 липня 2019 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до зазначеного кредитного договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» у простій письмовій формі.
За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що виконавчий напис від 09 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 002-18200-290811 від 29 серпня 2011 року у розмірі 22 235,10 грн, не відповідає умовам вчинення виконавчих написів, що передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та положенням Порядку вчинення нотаріальних дій.
За таких обставин, на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду  підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840 грн 80 коп. та апеляційної скарги – в сумі 1261 грн 20 коп.
Враховуючи предмет позову, дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, колегія суддів – 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 09 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем і зареєстрований у реєстрі за № 1405 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»заборгованості за кредитним договором № 002-18200-290811 від 29 серпня 2011 року у розмірі 22 235 гривень 10 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 840 гривень 80 копійок та за подання апеляційної скарги в сумі 1261 гривень 20 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                                 Т.А. Левченко

Судді:                                                                         О.Ю. Кононенко

                                                                               С.С. Ткачук