ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 червня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/3702/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича
на рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021, прийняте суддею Степановою Л.В., м. Одеса, повний текст складено 05.04.2021,
у справі №916/3702/20
за позовом: Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ"
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича
про стягнення 33 651,02 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача 33651,02 грн, з яких: 29965,82 грн вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу та 3685,20 грн вартості експертизи лічильника газу.
Позовні вимоги обґрунтовані несанкціонованим втручанням в роботу засобу вимірювальної техніки (лічильника газу), встановленого на об`єкті відповідача, в результаті якого газ ним споживався, проте приладом обліку не враховувався та, як наслідок, не оплачувався, що зумовило нарахування Фізичній особі-підприємцю Паніогло Василю Григоровичу вартості необлікованого об`єму природного газу та компенсації витрат Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" на проведення експертизи даного лічильника газу, від оплати яких відповідач безпідставно ухиляється.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 01.02.2021 відкрито провадження у справі №916/3702/20.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 у справі №916/3702/20 (суддя Степанова Л.В.) позов задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича на користь Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ"    29965,82 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та 2102 грн судового збору; у задоволенні позовних вимог про стягнення 3685,20 грн вартості експертизи лічильника газу відмовлено.
Судове рішення мотивоване доведеністю позивачем факту несанкціонованого втручання в роботу належного відповідачу засобу вимірювальної техніки (лічильника газу) та, як наслідок, обґрунтованістю нарахування останньому вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у визначеному Акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" розмірі, при цьому суд першої інстанції врахував відсутність у матеріалах справи доказів оплати позивачем вартості експертизи лічильника газу.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Паніогло Василь Григорович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 у справі №916/3702/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що на момент демонтажу позивачем належного відповідачу лічильника газу останній не мав пошкоджень скла лічильного механізму, натомість вказані пошкодження з`явилися вже після проведення експертної повірки в період перебування даного засобу вимірювальної техніки у володінні Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ". Крім того, апелянт зазначає про те, що неподання позивачем до суду першої інстанції початкового протоколу зняття лічильника газу на експертну повірку від 19.02.2018 та протоколу щодо направлення засобу вимірювальної техніки та/або пломби на експертизу від 29.03.2018, які мають істотне значення для розгляду даної справи, адже підтверджують відсутність несанкціонованого втручання в роботу належного відповідачу засобу вимірювальної техніки (лічильника газу), зумовило прийняття Господарським судом Одеської області оскаржуваного рішення без з`ясування всіх обставин справи. Водночас скаржник звертає увагу апеляційного господарського суду про те, що він не брав участі у розгляді даної справи у суді першої інстанції, оскільки з 2003 року відповідач не проживає за адресою, зазначеною у позові, та на яку, відповідно, Фізичній особі-підприємцю Паніогло Василю Григоровичу надсилалася вся поштова кореспонденція.
У відзиві на апеляційну скаргу №492 від 04.06.2021 (вх.№2041/21/Д1 від 11.06.2021) Акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду – без змін. Зокрема, позивач посилається на те, що опломбування та розпломбування пакувальних пакетів, в яких транспортувався належний відповідачу лічильник газу, проводилися в присутності споживача або комісії, при цьому апелянт жодним чином не спростував достовірність висновку експертизи, яким встановлений факт несанкціонованого втручання в роботу належного Фізичній особі-підприємцю Паніогло Василю Григоровичу засобу вимірювальної техніки.
Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина сьома статті 12 Господарського процесуального кодексу України).
Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 2270 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік").
Враховуючи викладене та з огляду на ціну позову у даній справі (33651,02 грн), перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у визначеному складі суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" ("Оператор ГРМ"), організаційно-правову форму якого в подальшому було змінено на акціонерне товариство, та Фізичною особою-підприємцем Паніогло Василем Григоровичем ("Споживач") укладено договір розподілу природного газу №022049 (далі – договір №022049 від 01.04.2016), відповідно до пункту 1.1 якого цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
За умовами пунктів 2.1, 2.2 договору №022049 від 01.04.2016 за цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.
В силу пункту 2.3 договору №022049 від 01.04.2016 при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем.
Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, зокрема, відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №285 від 15.05.2015, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 за №674/27119, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 3.2 договору №022049 від 01.04.2016).
Пунктами 5.1, 5.2 договору №022049 від 01.04.2016 передбачено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.
Відповідно до пунктів 6.1-6.4 договору №022049 від 01.04.2016 оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.
Підпунктами 2, 4 пункту 7.1 договору №022049 від 01.04.2016 визначено, що Оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, забезпечити можливість цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи в межах величини приєднаної потужності його об`єкта та передачу належних Споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання Споживачем вимог цього договору; забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по Споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу Споживачу за відповідний період.
В силу підпунктів 2, 4-7 пункту 7.4 договору №022049 від 01.04.2016 Споживач зобов`язується, зокрема, своєчасно повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу); забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу, виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; дотримуватись інших вимог цього договору та Кодексу газорозподільних систем.
Згідно з пунктом 12.1 договору №022049 від 01.04.2016 цей договір укладається на невизначений строк.
Якщо в установленому порядку відбуваються зміни персоніфікованих даних до   заяви-приєднання, Споживач повинен у місячний строку звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін (пункт 12.4 договору №022049 від 01.04.2016).
19.02.2018 представниками Ренійського управління експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" за участю представника Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича – Долгова Володимира Костянтиновича проведено перевірку комерційного вузла обліку природного газу на об`єкті відповідача – готель "Чайка" за адресою: м. Рені, вул. 28 Червня, 257а, за результатами якої складено акт про порушення №27 від 19.02.2018.
Вищенаведеним актом про порушення №27 від 19.02.2018 зафіксовано факт можливого втручання в дію лічильного механізму, а також те, що виявлене порушення усунуто шляхом зняття лічильника в присутності абонента та упакування останнього для подальшого проведення експертної повірки, про що складено відповідний протокол, при цьому Споживачу роз`яснено, що про проведення експертної повірки він буде проінформований додатково.
Акт про порушення №27 від 19.02.2018 підписаний представниками позивача та представником Споживача, при цьому останнім викладено зауваження про те, що з підозрою про втручання у лічильний механізм він не згодний.
Відповідно до протоколу зняття лічильника газу на експертну повірку б/н від 19.02.2018 та акту про демонтаж побутового лічильника газу б/н від 19.02.2018, які підписані представником Споживача без жодних зауважень, 19.02.2018 на об`єкті відповідача (готель "Чайка" за адресою: м. Рені, вул. 28 Червня, 257а) представниками позивача були проведені роботи по розпломбуванню та демонтажу встановленого на вказаному об`єкті лічильника газу типу Gallus G-4 (заводської номер: 01334974, рік випуску: 2006) у зв`язку з виявленням ознак втручання в роботу лічильного механізму, після чого даний лічильник було запаковано в пакет та додатково опломбовано вхідний і вихідний патрубки (пломби №С40192392 та №С40192393) і пакет (пломба №С40192394) для відправлення на експертну повірку. Водночас на час проведення експертної повірки абоненту встановлено лічильник з обмінного фонду, а саме: лічильник типу Gallus G-4 (заводської номер: 003059882, рік випуску: 1996).
Згідно з висновком Державного підприємства "Одесастандартметрологія" №35-50-51-РМП від 27.02.2018 за результатами експертної повірки лічильник газу Gallus G-4 (заводський номер: 01334974, рік випуску: 2006), який для проведення повірки надано в опломбованому вигляді, визнаний таким, що відповідає вимогам ДСТУ 3336-96 та Р 50-071-98.
В подальшому після проведення експертної повірки вищезазначений лічильник газу був направлений до метрологічної лабораторії Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" для здійснення 03.04.2018 його позачергової експертизи, на яку було запрошено відповідача, про що свідчить розписка останнього на відповідному запрошенні б/н та б/д.
За результатами позачергової експертизи встановлено порушення цілісності лічильного механізму лічильника газу Gallus G-4 (заводський номер: 01334974, рік випуску: 2006), зокрема, внаслідок від`єднання скла лічильного механізму до вказаного механізму відкрито вільний доступ, про що свідчить акт експертизи лічильника газу №94 від 03.04.2018.
Вартість проведення позачергової експертизи належного відповідачу лічильника газу Gallus G-4 (заводський номер: 01334974) відповідно до акту виконаних робіт №94 без дати склала 3685,20 грн.
У матеріалах справи також містяться низка адресованих Фізичній особі-підприємцю Паніогло Василю Григоровичу запрошень для участі у засіданні комісії щодо розгляду акту про порушення №27 від 19.02.2018. Вказані запрошення були отримані відповідачем, що підтверджується відповідними розписками останнього на цих запрошеннях.
17.10.2018 відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення Ренійського управління експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ", на якому було прийнято рішення про задоволення складеного стосовно Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича акту про порушення №27 від 19.02.2018 та необхідність складення акту-розрахунку необлікованого об`єму природного газу за номінальною потужністю газового обладнання Споживача за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців).
Згідно зі складеним позивачем актом-розрахунком №14 від 17.10.2018 Фізичній особі-підприємцю Паніогло Василю Григоровичу за період з 09.02.2018 (день останнього контрольного зняття показань лічильника) по 19.02.2018 (дата виявлення порушення) нараховано об`єм спожитого газу у загальній кількості 2257,2 м3 на суму 29965,82 грн, у зв`язку з чим відповідачу був виставлений рахунок №8345 від 18.10.2018 на вказану суму.
Вищезазначені акт-розрахунок №14 від 17.10.2018 та рахунок №8345 від 18.10.2018 були отримані Фізичною особою-підприємцем Паніогло Василем Григоровичем 23.10.2018, що підтверджується розпискою останнього на супровідному листі №207 від 18.10.2018.
Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 33651,02 грн, з яких: 29965,82 грн вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу та 3685,20 грн вартості експертизи лічильника газу.
Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту несанкціонованого втручання в роботу належного відповідачу засобу вимірювальної техніки (лічильника газу) та, як наслідок, обґрунтованості нарахування останньому вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у визначеному Акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" розмірі, при цьому суд першої інстанції врахував відсутність у матеріалах справи доказів оплати позивачем вартості експертизи лічильника газу і тому у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовив.
Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд  будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
Як обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом, укладений між сторонами договір №022049 від 01.04.2016 став належною підставою виникнення у сторін господарського зобов`язання відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктами 5.1, 5.2 договору №022049 від 01.04.2016 передбачено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.
Згідно з пунктом 3 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
Пункт 4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем містить перелік визначень понять, які вживаються у цьому Кодексі, зокрема:
-вузол обліку природного газу/вузол обліку/ВОГ – сукупність засобів вимірювальної техніки, зокрема лічильник газу або звужуючий пристрій, та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведених до стандартних умов, визначених законодавством;
-засіб вимірювальної техніки/ЗВТ – технічний засіб, включаючи лічильник газу, який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики;
-комерційний вузол обліку/комерційний ВОГ – вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку;
-лічильник газу – засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку;
-несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу – втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
Порядок перевірки вузлів обліку та їх складових регламентований Главою 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем.
В силу абзаців першого, другого пункту 2 Глави 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом. Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку. 
За положеннями пункту 4 Глави 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право: оглядати комерційний ВОГ та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу); здійснювати перевірку параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу (за їх наявності); перевіряти наявність діючих свідоцтв про повірку ЗВТ (відміток про повірку в паспортах ЗВТ), що входять до складу комерційного ВОГ.
Відповідно до пункту 7 Глави 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку, зокрема, наявності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення. Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу. При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом.
Порядок оформлення акта про порушення регламентований Главою 5 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.
Пунктами 1, 2 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник 
Як зазначалося вище, 19.02.2018 представниками Ренійського управління  експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" за участю представника Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича –     Долгова Володимира Костянтиновича проведено перевірку комерційного вузла обліку природного газу на об`єкті відповідача – готель "Чайка" за адресою: м. Рені, вул. 28 Червня, 257а, за результатами якої складено акт про порушення №27 від 19.02.2018. Вищенаведеним актом про порушення №27 від 19.02.2018 зафіксовано факт можливого втручання в дію лічильного механізму, а також те, що виявлене порушення усунуто шляхом зняття лічильника в присутності абонента та упакування останнього для подальшого проведення експертної повірки, про що складено відповідний протокол, при цьому Споживачу роз`яснено, що про проведення експертної повірки він буде проінформований додатково.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд апеляційної інстанції вбачає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні у розумінні приписів статті 76 Господарського процесуального кодексу України докази на підтвердження порушення працівниками позивача порядку складення акту про порушення №27 від 19.02.2018 або наявності недоліків (дефектів) зазначеного акту, при цьому проставлене представником відповідача у вказаному акті зауваження про його незгоду з підозрою про втручання у лічильний механізм комерційного вузла обліку природного газу не містить жодних мотивів такої незгоди або обґрунтування безпідставності відповідного висновку представників Ренійського управління експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ".
Стосовно доводів апелянта про те, що на момент демонтажу позивачем належного відповідачу лічильника газу останній не мав пошкоджень скла лічильного механізму, натомість вказані пошкодження з`явилися вже після проведення експертної повірки в період перебування даного засобу вимірювальної техніки у володінні Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ", Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Згідно з висновком Державного підприємства "Одесастандартметрологія" №35-50-51-РМП від 27.02.2018 за результатами експертної повірки лічильник газу Gallus G-4 (заводський номер: 01334974, рік випуску: 2006), який для проведення повірки надано в опломбованому вигляді, визнаний таким, що відповідає вимогам ДСТУ 3336-96 та Р 50-071-98.
В подальшому після проведення експертної повірки вищезазначений лічильник газу був направлений до метрологічної лабораторії Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" для здійснення 03.04.2018 його позачергової експертизи, за результатами якої встановлено порушення цілісності лічильного механізму лічильника газу Gallus G-4 (заводський номер: 01334974, рік випуску: 2006), зокрема, внаслідок від`єднання скла лічильного механізму до вказаного механізму відкрито вільний доступ, про що свідчить акт експертизи лічильника газу №94 від 03.04.2018.
Колегія суддів зауважує на тому, що висновок Державного підприємства "Одесастандартметрологія" №35-50-51-РМП від 27.02.2018 жодним чином не підтверджує відсутність порушення цілісності лічильного механізму лічильника газу Gallus G-4 (заводський номер: 01334974, рік випуску: 2006) станом на час проведення експертної повірки, оскільки зі змісту даного висновку вбачається, що в ході проведення цієї повірки досліджувалися виключно питання метрологічних характеристик приладу обліку, у той як обставини цілісності лічильного механізму взагалі не з`ясовувались. Натомість питання цілісності лічильного механізму відповідно до пункту 5 Глави 10 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем було предметом розгляду лише під час здійснення позачергової експертизи.
Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження недостовірності включених до акту експертизи лічильника газу №94 від 03.04.2018 відомостей. Питання про призначення судової експертизи лічильника газу Gallus G-4 (заводський номер: 01334974, рік випуску: 2006) на предмет відсутності порушення цілісності лічильного механізму останнього під час розгляду даної справи місцевим господарським судом відповідачем не порушувалось, між тим за умовами частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з пунктом 1 Глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить в тому числі і несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема, лічильника газу).
Пунктами 11, 12 Глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем унормовано, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.
17.10.2018 відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення Ренійського управління експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ", на якому було прийнято рішення про задоволення складеного стосовно Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича акту про порушення №27 від 19.02.2018.
Відповідно до пункту 1 Глави 3 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за номінальною потужністю газового обладнання споживача (несанкціонованого споживача) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Позивачем враховано наведені вище приписи Кодексу газорозподільних систем та оформлено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості №14 від 17.10.2018, відповідно до якого Фізичній особі-підприємцю Паніогло Василю Григоровичу за період з 09.02.2018 (день останнього контрольного зняття показань лічильника) по 19.02.2018 (дата виявлення порушення) правомірно нараховано об`єм спожитого газу у загальній кількості 2257,2 м3 на суму 29965,82 грн, у зв`язку з чим відповідачу був виставлений рахунок №8345 від 18.10.2018 на вказану суму.
Вищезазначені акт-розрахунок №14 від 17.10.2018 та рахунок №8345 від 18.10.2018 були отримані Фізичною особою-підприємцем Паніогло Василем Григоровичем 23.10.2018, що підтверджується розпискою останнього на супровідному листі №207 від 18.10.2018.
Перевіривши зроблений позивачем розрахунок нарахування Фізичній особі-підприємцю Паніогло Василю Григоровичу вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за актом про порушення №27 від 19.02.2018, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що вказаний розрахунок Акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" здійснено арифметично правильно, тому, з огляду на неподання відповідачем до суду першої інстанції контррозрахунку вартості обсягу неврахованого природного газу та відсутність зауважень останнього стосовно того, в чому саме заявлена позивачем до стягнення сума визначена неправильно, враховуючи те, що рішення позивача про визначення обсягу необлікованого об`єму природного газу та його вартості, оформлене відповідним протоколом, відповідачем в передбаченому чинним законодавством порядку не оскаржено, а відтак не визнано недійсним, незаконним або неправомірним, суд апеляційної інстанції, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів сплати відповідачем 29965,82 грн вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу, погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про наявність правових підстав для задоволення позову у вказаній частині.
Водночас, враховуючи неподання позивачем до суду першої інстанції жодного доказу на підтвердження оплати ним вартості позачергової експертизи належного відповідачу лічильника газу Gallus G-4 (заводський номер: 01334974), Південно-західний апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення 3685,20 грн вартості експертизи лічильника газу.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що апелянт не брав участі у розгляді даної справи у суді першої інстанції, оскільки з 2003 року відповідач не проживає за адресою, зазначеною у позові, та на яку, відповідно, Фізичній особі-підприємцю Паніогло Василю Григоровичу надсилалася вся поштова кореспонденція, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
За умовами частин другої-четвертої статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії (огляд доказів, що швидко псуються, неможливість захисту прав особи у випадку зволікання тощо).
Частиною одинадцятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
У Перехідних положеннях Господарського процесуального кодексу України, а саме: у пункті 17 та підпункті 17.1 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
Частинами п`ятою, шостою статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі – Правила надання послуг поштового зв`язку).
Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).
З метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (частина перша статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань").
В силу пунктів 7, 9 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" державна реєстрація базується, зокрема, на принципах об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі, а також відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.
Відповідно до приписів частин першої-третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
За умовами пункту 5 частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою-підприємцем).
Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 17.12.2020 місцезнаходженням Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича значиться адреса: АДРЕСА_1 .
Аналогічна адреса відповідача зазначена ним також і в укладеному між сторонами договорі №022049 від 01.04.2016, за умовами якого Споживач зобов`язаний повідомляти Оператора ГРМ про зміну своїх персоніфікованих даних, між тим у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження інформування позивача Фізичною особою-підприємцем Паніогло Василем Григоровичем про зміну свого місцезнаходження.
З матеріалів справи вбачається, що вся поштова кореспонденція направлялася місцевим господарським судом відповідачу за належною адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. 28 червня, буд. 33, між тим деякі з поштових відправлень повернулися до Господарського суду Одеської області неврученими з відміткою "адресат відсутній" (а.с.52, 55), а деякі були вручені адресату (а.с.66).
Крім того, відповідач повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи засобами телефонного зв`язку, про що свідчить відповідна телефонограма (а.с.65).
Колегія суддів зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено визначення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Якщо ж фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає його місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.
Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням. 
За таких обставин, беручи до уваги те, що суд першої інстанції вжив усіх належних та необхідних заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, направляючи рекомендованими листами судову кореспонденцію у справі за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження порушення оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, апеляційний господарський суд дійшов висновок про те, що Фізична особа-підприємець Паніогло Василь Григорович був належним чином сповіщений про існування даної справи, проте своїм правом на участь у розгляді останньої не скористався.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи наведені вище положення процесуального закону та встановлені вище обставини обізнаності відповідача про розгляд місцевим господарським судом даної справи, документи, додані до апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича, а саме: копії протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу б/н від 29.03.2018 та протоколу зняття лічильника газу на експертну повірку б/н від 19.02.2018, до уваги колегією суддів не беруться, оскільки в силу частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, адже апеляційний перегляд повинен здійснюватися з урахуванням тих документів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваного рішення і які суд першої інстанції мав можливість дослідити та оцінити. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що скаржником взагалі не порушується питання щодо можливості приєднання до матеріалів справи доказів, поданих ним разом зі своєю апеляційною скаргою, та врахування їх при апеляційному розгляді справи №916/3702/20.
За таких обставин, обґрунтовані посиланнями на вищенаведені докази твердження апелянта про відсутність несанкціонованого втручання в роботу належного відповідачу лічильника газу апеляційним господарським судом оцінюються критично.
Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 у справі №916/3702/20 скаржником в апеляційній скарзі не зазначено.
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Паніогло Василя Григоровича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 у справі №916/3702/20 – без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Паніогло Василя Григоровича.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та у строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 17.06.2021.

Головуючий суддя                                                                       С.В. Таран

Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                          Л.В. Поліщук