ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2021 р.           Справа№ 910/15780/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мартюк  А.І.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Алданової  С.О. 
 
при секретарі          Гуцал О.В.
за участю представників зазначених в протоколі від 12.05.2021р.

розглянувши у відкритому судовому 
засіданні апеляційну 
скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
на додаткове 
рішення          Господарського суду міста Києва від 23.02.2021р.
у справі          № 910/15780/20 (суддя Удалова О.Г.) 
за позовом          Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча                                         компанія "Енергоатом"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне 
                    агентство "УНН"
про                    визнання недостовірною інформації та зобов`язання вчинити 
                    дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі № 910/15780/20 відмовлено у задоволенні позову.
09.02.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "УНН" надійшла заява про розподіл судових витрат та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій відповідач просить стягнути на його користь з позивача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
Ухвалою суду від 11.02.2021 призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення у справі № 910/15780/20 на 18.02.2021.
19.02.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач подав заперечення проти задоволення заяви та покладення на нього понесених відповідачем  судових витрат у заявленому розмірі з підстав відсутності детального опису виконаних робіт та наданих послуг, доказів оплати гонорару адвоката на суму 15 000,00 грн, заявив, що розмір витрат позивача не відповідає складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часу, витраченого на надання послуг, є неспівмірним з позовом немайнового характеру.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від  23.02.2021 у справі №910/15780/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "УНН" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/15780/20 задовольено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "УНН" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.). Після набрання додатковим рішенням законної сили видано наказ.
Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення по справі №910/15780/20 від 23.02.2021 та постановити нове рішення, яким заяву позивача про відшкодування  витрат на правову допомогу залишити без задоволення. Також, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" просить поновити строк на апеляційне оскарження додаткового рішення.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021 року, апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"  передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Алданова С.О.
Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", просить поновити строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі №910/15780/20 посилаючись на те, що повний текст додаткового рішення Господарського суду міста Києва від  23.02.2021 у справі №910/15780/20 складено та підписано 05.032021 та відправлено поштою, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" отримало копію повного тексту додаткового рішення по справі 11.03.2021 року.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021р. задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від  23.02.2021 у справі №910/15780/20 та поновлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 12.05.2021 р. 
Представник позивача у поясненнях наданих у судовому засіданні, підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва 23.02.2021 у справі №910/15780/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "УНН" у задоволенні заяви про стягнення втрат на правничу допомогу повністю.
Представник відповідача за первісним позовом у поясненнях, наданих у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне. 
Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З огляду на викладене, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України). 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України). 
Згідно із с. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, у відзиві на позовну заяву відповідач надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у т.ч. 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що представник відповідача - Захарчук І.А. є адвокатом, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру адвокатів, повноваження підтверджено довіреностями б/н від 28.01.2020, б/н від 19.01.2021.
На підтвердження понесених ним судових витрат відповідач долучив до матеріалів справи:
-          копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2019, укладеного між адвокатом Захарчук І.А. (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство "УНН" (клієнт за договором), предметом якого є захист, представництво та надання інших видів правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором;
-           копію додаткової угоди № 1 від 20.11.2020 до договору про надання правової допомоги від 01.07.2019, відповідно до якої сторони домовились, що послуги по наданню правової допомоги адвокатом під час розгляду справи № 910/15780/20 в Господарському суді міста Києва за позовом  ДП "НАЕК "Енергоатом" до ТОВ "Інформаційне агентство "УНН" про спростування недостовірної інформації, оцінюються в розмірі 15 000,00 грн, відповідно до п. 2.4 договору і є винагородою (гонораром) адвоката;
-          копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 05.02.2021 до договору про надання правової допомоги від 01.07.2019, в якому встановлено, що адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги в рамках надання правничої допомоги щодо представництва інтересів та захисту прав клієнта під час розгляду справи № 910/15780/20 в Господарському суд міста Києва; загальна вартість послуг (гонорар) адвоката за цим актом склав 15      000,00 грн; клієнт немає жодних претензій щодо якості наданих послуг; сторони підтвердили, що здійснення розрахунків та сплата клієнтом на користь адвоката вартості послуг в повному обсязі повинна відбутися протягом 30 днів з моменту підписання Акту у формі, що передбачена чинним законодавством України.
За умовами п. 2.4 договору про надання правової допомоги від 01.07.2019 узгоджено, що оплата послуг адвоката за цим договором та компенсація витрат адвоката, здійснених ним для надання правової допомоги за цим договором, проводиться у розмірах, в порядку та на умовах, визначених додатковою угодою до цього договору.
У п. 1 додаткової угоди № 1 від 20.11.2020 до договору визначено фіксований розмір вартості послуг по надання правової допомоги адвокатом під час розгляду справи № 910/15780/20 у сумі 15 000,00 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 05.02.2021 сторонами визначено загальну вартість наданих послуг адвоката у розмірі 15 000,00 грн. 
Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом у даній справі у заявленому розмірі 15 000,00 грн, судом враховано, що вартість послуг визначена за погодженням адвокатом з клієнтом, послуги адвоката були реально надані відповідачу, що підтверджується матеріалами справи, також судом взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору та те, що адвокатом Захарчуком І.А. здійснювалось представництво інтересів відповідача в Господарському суді міста Києва, про що свідчать наявні у матеріалах справи протоколи судових засідань.
За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивачем не надано доказів на підтвердження порушення критерію реальності наданих відповідачу адвокатом Захарчуком І.А. послуг професійної правничої допомоги, їх неспівмірності з ціною позову та обсягом проведених адвокатом робіт.
Щодо доводів позивача про відсутності детального розрахунку наданих послуг на виконання положень ч. 3 ст. 126 ГПК України, суд зазначає наступне.
Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку із недоведеністю їх наявності у порядку, передбаченому положеннями частини третьої статті 13, частини першої статті 74, статей 76-77 ГПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, було підписано та подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, він був присутнім та представляв інтереси відповідача у всіх судових засіданнях по даній справі, тобто надані послуги є реальними, їх обсяг підтверджений, окрім того вартість послуг адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача, а отже є визначеним.
При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).
Також судом враховано доводи позивача, що у матеріалах справи відсутні та заявником не подано доказів сплати понесених витрат на правову  допомогу у заявленому розмірі 15 000,00 грн.
Водночас, у абзаці 3 пункту 6.5 постанови Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
В акті приймання-передачі наданих послуг від 05.02.2021 до договору про надання правової допомоги від 01.07.2019 сторонами узгоджено, що здійснення розрахунків та сплата клієнтом на користь адвоката вартості послуг в повному обсязі повинна відбутися протягом 30 днів з моменту підписання Акту у формі, що передбачена чинним законодавством України.
Інші посилання позивача, які викладені у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, відхиляються судом, оскільки вони не спростовують доводи і докази, які надані відповідачем на підтвердження отримання ним правничої допомоги та оплати цих послуг.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову  на відповідача;
2) у разі відмови в позові  на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову  на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
5. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів не приймає доводи позивача викладенні у клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до уваги, оскільки вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, представництво інтересів у суді апеляційної інстанції, а відтак, колегія суддів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-282 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021р. у справі № 910/15780/20 - без змін.
2. Поновити дію додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021р. у справі № 910/15780/20.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом". 
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови підписано 26.05.2021р.

Головуючий суддя                                                            А.І. Мартюк 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                С.О. Алданова