Номер провадження: 22-ц/813/3829/21 
Номер справи місцевого суду: 509/3452/19
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
                               Комлевої О.С.,
               за участю секретаря: Хухрова С.В.,
               представника ГУ НП в Одеській області - Безуглої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року у цивільній справі за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Національної поліції в Одеській області, про встановлення юридичного факту та визнання права на утилізацію,

встановив:

04 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту та визнання права на утилізацію, заінтересована особа Головне управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУ НП в Одеській області) (а.с.2-7).
В обґрунтування вказаної заяви посилалася на те, що співробітниками НП в Одеській області транспортні засоби Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , Audi А6, д.н.з. НОМЕР_3 , Audi А6, д.н.з.  НОМЕР_4 , Renault 2.0 (J112), д.н.з.  НОМЕР_5 , Volkswagen Passat, д.н.з.  НОМЕР_6  були затримані та направлені на зберігання за рахунок власника на спеціальний майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів, розташований за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, Червоний Хутір, на розі вул. Академіка Вільямса та вул.Ільфа і Петрова.
Станом на 25.06.2019 року існувала наступна заборгованість за зберігання зазначених транспортних засобів:
1.BMW д.н.з.  НОМЕР_2 -23 260 (двадцять три тисячі двісті шістдесят) грн.;
2.Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1  - 26 820 (двадцять шість тисяч вісімсот двадцять) грн.;
3.Audi А6 д.н.з.  НОМЕР_3 - 15100 (п`ятнадцять тисяч сто) грн.;
4.Audi А6 д.н.з. НОМЕР_4 -32 380 (тридцять дві тисячі триста вісімдесят) грн.;
5.Renault 2.0 ( J112) д/н НОМЕР_5  37 740 (тридцять сім тисяч сімсот сорок) грн.;
6.Volkswagen Passat B5 д.н.з.  НОМЕР_6 - 13 880 (тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн.
05 березня 2019 року заявник звернувся до ТОВ «Феміда та Немезіда» із заявою про проведення експертної оцінки транспортних засобів.

Відповідно до звіту заборгованість за зберігання транспортних засобів значно вище їх утилізаційної вартості. Окрім того, через те, що зазначене рухоме майно фактично існує та відсутня будь-яка документація щодо нього та інформація про його власника, відсутні будь-які документальні відомості про їх технічний стан, відповідність вимогам стандартів щодо безпеки дорожнього руху, охорони зовнішнього середовища, вимог правил технічної експлуатації. За наявності зазначених обставин відповідно до пункту 31.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) експлуатація таких транспортних засобів забороняється.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволена (а.с.107-110).
Встановлено юридичний факт, що транспортні засоби: Mercedes д.н.з.  НОМЕР_1 , BMW д.н.з.  НОМЕР_2 , Audi А6 д.н.з. НОМЕР_3 , Audi А6 д.н.з. НОМЕР_4 , Renault 2.0 (J112) д.н.з. НОМЕР_5 , Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_6 ,  є безхазяйними.
Визнано право на утилізацію транспортних засобів: Mercedes д.н.з.  НОМЕР_1 , BMW д.н.з.  НОМЕР_2 , Audi А6 д.н.з. НОМЕР_3 , Audi А6 д.н.з. НОМЕР_4 , Renault 2.0 (J112) д.н.з. НОМЕР_5 , Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_6  за ФОП ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ГУ НП в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року та постановлення нового, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду (а.с.126 -133).
Крім того, представник ГУ НП в Одеській області подав суду апеляційної інстанції клопотання про витребування у справі додаткових доказів, в задоволенні якого ухвалою суду апеляційної інстанції від 05.05.2021 року було відмовлено.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання права на утилізацію вищевказаних транспортних засобів, суд першої інстанції виходив із того, що власники зазначених транспортних засобів невідомі, відсутні будь-які документальні відомості про технічний стан, відповідність вимогам стандартів щодо безпеки дорожнього руху, охорони зовнішнього середовища, вимог правил технічної експлуатації, а також того, що за наявності зазначених обставин відповідно до пункту 31.3 Правил дорожнього руху експлуатація таких транспортних засобів забороняється.
Однак, апеляційний суд не погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, з огляду на наступні обставини.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 6ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Крім цього, пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суд першої інстанції не встановив, чи є інші, окрім заявника, особи, заінтересовані у вирішенні цієї справи, та не перевірив, чи впливатиме встановлений факт на права та обов`язки цих осіб. 
З огляду на викладене та враховуючи, що в даному випадку мається спір про право ФОП ОСОБА_1 на утилізацію вказаних транспортних засобів, що вбачається із тексту апеляційної скарги ГУ НП в Одеській області, колегія суддів дійшла висновку про те, що розгляд даного спору в порядку окремого провадження діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено і він має бути розглянутий в загальному позовному провадженні.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви ФОП ОСОБА_1 , оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду - скасувати і прийняти постанову, якою заяву ФОП ОСОБА_1 , заінтересована особа - ГУ НП в Одеській області, про встановлення юридичного факту та визнання права на утилізацію - залишити без розгляду.

Колегія суддів також вважає за необхідне роз`яснити ФОП ОСОБА_1 про його право звернення до суду з позовними вимогами на загальних підставах.

Також колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ГУ НП в Одеській області сплачений судовий збір у сумі 1440,75 грн., як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 294, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року скасувати.
Прийняти постанову, якою заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Національної поліції в Одеській області, про встановлення юридичного факту та визнання права на утилізацію, залишити без розгляду.

Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 про його право звернення до суду з позовними вимогами на загальних підставах.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_7 , на користь Головного управління Національної поліції в Одеській області, код ЄДРПОУ: 40108740, сплачений судовий збір у сумі 1440,75 грн. (одна тисяча чотириста сорок гривень 75 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 17.05.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                 С.М. Сегеда        

               
               Л.А. Гірняк

               О.С. Комлева