ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2021 р.           Справа№ 910/11510/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Кравчука Г.А. 
 
 при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача:  Костюка І.В. орд.;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Десниця Буд"
на рішення Господарського суду  міста Києва від 24.12.2020 (повний текст складено 19.01.2021)  
у справі №910/11510/20 (суддя Стасюк С.В.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Десниця Буд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінтеграл+"    
про визнання договору недійсним,

УСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Десниця Буд" (далі - позивач ) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінтеграл+"    (далі - відповідач) про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.02.2020.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорюваний договір є безтоварним, фіктивним і його було укладено колишнім директором товариства з метою приховування виведення активів; у договорі відсутні умови щодо місця виконання зобов`язань, порядку підтвердження наявності товару, дати передачі товару, порядку приймання; у видаткових накладних не вказано місце передачі товару та не зазначені ініціали отримувача; колишнім дриректором не було складено і зареєстровано податкові накладні по операціях за договором; відповідач відсутній за місцем державної реєстрації, з 2015 року не декларує здійснення господарської діяльності, директор відповідача Саламатін П.О. занесений в реєстр осіб, які переховуються від органів влади; товар було продано за заниженою вартістю і він був придбаний позивачем для ведення власної господарської діяльності;  для позивача внаслідок укладення спірного договору настали несприятливі наслідки у зв`язку із позбавленням права власності на майно та зумовлює подальші витрати на забезпечення провадження підприємницької діяльності; підписання договору колишнім директором порушило мету позивача - отримання прибутку; 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24 грудня 2020 року у позові відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Десниця Буд" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення  та ухвалити нове, яким  задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки до спірного договору не укладались Специфікації та не виставлялись рахунки-фактури; відсутність ціни договору, найменування товару, його місця передач та порядку приймання, вказує на відсутність наміру на настання правових наслідків передбачених договором та свідчить про умисел сторін правочину приховати справжні наміри учасників правочину; наявні видаткові накладні за оспорюваним правочином містять суттєві недоліки, підписи ОСОБА_1 на договорі і накладних - різні; щодо відповідача було анульовано свідоцтво платника ПДВ, з 2015 року він не декларую здійснення господарської діяльності, однак у накладних вартість зазначена з ПДВ; директор відповідача занесений в реєстр осіб, які переховуються від органів влади; спірний правочин укладений всупереч інтересам позивача, товар було переданої за заниженою вартістю та порушило мету позивача - отримання прибутку; спірний правочин є фіктивним, а його метою є введення в оману нового керівника і власників  позивача та приховати справжні наміри - виведення обладнання і устаткування з власності позивача без отримання плати за це майно.
Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження, направлена на адресу державної реєстрації відповідача, повернута поштою з довідкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до положень ст. 120 ГПК України ухвала вважається врученою вказаній особі.
Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі,  просив її задовольнити.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 20 лютого 2020  року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Десниця Буд", як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євроінтеграл+", як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу товару (далі - Договір).
Пунктом 1.1 Договору передбачено, що продавець зобов`язується передати належний йому товар у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.
Відповідно до пункту 2.1 Договору найменування, номенклатура, кількість та вартість товару обумовлюється сторонами підчас здійснення кожної окремої поставки у Специфікації або рахунку-фактурі, що надається покупцю продавцем.
За змістом пункту 3.1 Договору продавець зобов`язаний передати товар покупцю у повному обсязі протягом 3 (трьох) календарних місяців з моменту укладення цього договору, видати покупцю видаткову накладну на товар та зареєструвати належним чином податкову накладну на кожну окрему поставку.
Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що перехід права власності відбувається в момент приймання товару покупцем.
Відповідно до пунктів 4.1 і 4.2 Договору ціна товару визначається сторонами на кожну окрему поставку, а покупець здійснює оплату за отриманий товар протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту його отримання.
Пунктами 7.1, 7.2 та 7.3 Договору передбачено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, умови даного Договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням письмового документу, дострокове розірвання Договору можливе лише за письмовою згодою сторін, якщо інше не встановлено Договором або законодавством України.
Від імені продавця (позивача) Договір укладений та підписаний директором ТОВ "Компанія "Десниця Буд" ОСОБА_2 , який діяв на підставі статуту, а від імені покупця (відповідача) Договір укладений та підписаний директором ТОВ "Євроінтеграл+" Саламатіним Павлом Олександровичем, який діяв на підставі статуту. Текст Договору та підписи представників сторін Договору засвідчено печатками позивача та відповідача.
16 квітня 2020 року за вказаною видатковою накладною №83, укладеної на підставі Договору та згідно рахунку на оплату №73 від 02.04.2020, позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв від позивача 17 найменувань товаро-матеріальних цінностей в кількості 17 штук (комп`ютерна техніка, комплектуючі, монітор, принтери, проектор, крісло тощо) загальною вартістю 118 899,44 гривень з ПДВ. Від імені продавця видаткова накладна підписана директором ТОВ "Компанія "Десниця Буд" ОСОБА_2 та скріплена відбитком печатки продавця. Від імені покупця видаткова накладна підписана директором ТОВ  "Євроінтеграл+" ОСОБА_1 та скріплена відбитком печатки покупця.
29 квітня 2020 за вказаною видатковою накладною №87, укладеною на підставі Договору, позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв від позивача 5 найменувань товаро-матеріальних цінностей в кількості 5 штук (монітори) загальною вартістю 780,00 гривень з ПДВ. Від імені продавця видаткова накладна підписана директором ТОВ "Компанія "Десниця Буд" ОСОБА_2 та скріплена відбитком печатки продавця. Від імені покупця видаткова накладна підписана директором ТОВ  "Євроінтеграл+" ОСОБА_1 та скріплена відбитком печатки покупця.
Зі змісту наданої позивачем видаткової накладної від 20.02.2020 №РТУР0541593 вбачається, за вказаною видатковою накладною на виконання умов замовлення від 18.02.2020 №42-12705514 ТОВ "Приватінвест" передало позивачу, а позивач прийняв від вказаного постачальника 8 найменувань товаро-матеріальних цінностей (комплектуючих до комп`ютера) в кількості 8 штук загальною вартістю  18 742,02 гривень з ПДВ. 
Аналогічні до вказаних у видатковій накладній від 20.02.2020 №РТУР0541593 товаро-матеріальні цінності (комплектуючі до комп`ютера) у кількості 8 штук були передані позивачем відповідачу згідно Договору разом з іншим товаром, за підписаною сторонами видатковою накладною від 16.04.2020 №83. При цьому, ціни на такі 8 найменувань комплектуючих до комп`ютера в кількості 8 штук є ідентичними у обидвох видаткових накладних від 20.02.2020 №РТУР0541593  та від  16.04.2020 №83, і їх загальна вартість у кожній із цих видаткових накладних складає 18 742,02 гривень з ПДВ.
Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Десниця Буд" від 30.04.2020 №15-К ОСОБА_2 на підставі його заяви звільнено з посади директора з 30.04.2020 за згодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.
11 червня 2020 року адвокат Костюк І.В. направив запит директору ТОВ "Євроінтеграл+" Саламатіну П.О. (за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 25/1), у якій просив надати копію Договору, копію документів по фінансово-господарській діяльності за Договором. Поштове відправлення повернуто поштою з довідкою "За закінчення терміну зберігання".
Місцезнаходженням відповідача, згідно інформації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, є  "м. Київ, вул. Дегтярівська, 25/1", а власником вказаної будівлі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро".
Листом від 10.08.2020 №281 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро" у відповідь на адвокатський запит від 30.07.2020 №30/07/20-1 повідомило адвокату Костюку І.В. про те, що цей суб`єкт господарювання не вступав у договірні відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Євроінтеграл+" та будь-якою іншою інформацією про місцезнаходження такого підприємства не володіє.
Позивач також вказує, що директор ТОВ "Євроінтеграл+" ОСОБА_1 , згідно інформації на сайті МВС України, переховується від органів влади (відповідач у справах за позовами про стягнення аліментів),  а також є засновником і учасником 11 підприємств.
У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив визнати Договір недійсний у зв`язку із тим, що він є фіктивним, його вчинено без наміру створення правових наслідків та укладено колишнім директором товариства з метою виведенні обладнання та устаткування із власності позивача без отримання плати за це майно.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про їх безпідставність і необґрунтованість.
Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є  договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Права та обов`язки між позивачем і відповідачем у даній справі виникли на підставі Договору купівлі-продажу від 20.02.2020.
Предметом розгляду даного спору є матеріально-правова вимога про визнання недійсним вказаного договору з підстав його фіктивності.
          Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015р. № 6-301цс15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 у справі №916/5073/15).
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.
Таким чином, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а також доведено наявність порушеного права.
Положеннями статті 234 ЦК України, на яку  посилається позивач, встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.
          Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (такі висновки викладені, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).
          Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Таким чином, суд, з`ясовуючи питання щодо фіктивності договору як укладеного всупереч інтересам позивача, має з`ясувати дійсні наміри сторін, тобто чи була мета укладення договору іншою, аніж це випливає зі змісту договору (висновок  об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2021 року  у справі № 904/2979/20).
Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 910/9195/17, від 11.04.2019 у справі № 910/3834/18, позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.  Однак, у разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний (постанова Верховного Суду у справі № 607/15555/17-ц).
Так, статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Частиною 1 ст. 662  ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. 
Відповідно до частини 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві. 
Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання укладеного між сторонами Договору за видатковими накладними від 16.04.2020 №83 та від 29.04.2020 №87 позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв від позивача відповідно 17 найменувань товаро-матеріальних цінностей в кількості 17 штук загальною вартістю 118 899,44 грн з ПДВ та 5 найменувань товаро-матеріальних цінностей в кількості 5 штук загальною вартістю 780,00 грн з ПДВ.
Стверджуючи про безтоварність та нереальність такої господарської операції позивач не надав суду жодних належних доказів того, що зазначений у видаткових накладних товар фактично не вибув із власності (володіння) позивача, його не було фактично передано позивачем для відповідача і такий товар не використано або він не використовується відповідачем у його господарській діяльності.
Посилання позивача на те що видаткові накладні за оспорюваним правочином містять суттєві недоліки, а підписи директора відповідача Саламатіна П.О. на договорі і накладних - різні,  ґрунтуються на його припущеннях та не свідчать про відсутність господарської операції, оформленої вказаними накладними. 
Позивачем не доведено наявності у осіб, які уклали оспорюваний договір,  вини, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору; не доведено, що такий умисел виник у сторін до моменту укладення договору; не доведено, що метою укладення такого договору є відсутність правових наслідків, обумовлених договором.
Крім того, як вірно встановив суд першої інстанції, позивачем не доведено його твердження про те, що директор ТОВ "Компанія "Десниця Буд" ОСОБА_2 не мав права укладати оспорюваний Договір, оскільки він суперечить інтересам позивача через заниженість цін проданого товару. 
Апеляційний господарський суд також погоджується із висновком суду першої  інстанції про те, що факт перебування директора відповідача ОСОБА_1 у розшуку у зв`язку з несплатою аліментів, а також відсутність відповідача за його зареєстрованим місцезнаходженням, не свідчать про наявність в діях сторін оспорюваного Договору обставин, з наявністю яких чинним законодавством пов`язуються підстави для визнання такого договору фіктивним.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд  погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що сторони Договору не мали наміру створювати правові наслідки, які обумовлювалися цим правочином, отже, відсутні підстави вважати оспорюваний Договір фіктивним, а тому позовна вимога про визнання недійсним договору є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
За таких обставин доводи апелянта по суті  його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами  для скасування рішення господарського суду першої інстанції.
Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду  міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні. 
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Десниця Буд"  залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від  24 грудня 2020 року - без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 25.05.2021.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                Г.А. Кравчук