ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року	Львів	Справа № 813/2126/18 пров. № А/857/7940/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І., 
з участю секретаря                                   Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу  Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії,-

суддя в 1-й інстанції – Крутько О.В.,
час ухвалення рішення – 18.03.2021 року,  16:27 год,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 22.03.2021 року,

                                                    в с т а н о в и в:

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач) про перерахунок пенсії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 року у справі № 813/2126/18 даний позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивачу зі зменшенням відсоткового розміру пенсії з 85% на 70%. Зобов`язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплату перерахованої пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 року, з урахуванням виплачених сум.
Рішення набрало законної сили 22.10.2018 року.
14.11.2018 року Львівським окружним адміністративним судом видані виконавчі листі у справі № 813/2126/18.
02.03.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із заявою про заміну сторони у справі № 813/1226/18. У вказаній заяві заявники просили суд: замінити сторону позивача ОСОБА_1 його процесуальними правонаступниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року  заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони у справі № 813/2126/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії - задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 року у справі № 813/2126/18 його правонаступниками - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні зави про заміну сторони виконавчого провадження. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у справі винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому підстав для заміни сторони немає. Крім того, пенсійним законодавством не передбачено здійснення виплати недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволені заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відмовити. 
ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 – Луньо Б.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просять ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та подану заяву, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 року у справі № 813/2126/18 визнано протиправними дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивачу зі зменшенням відсоткового розміру пенсії з 85 % на 70%. Зобов`язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплату перерахованої пенсії у розмірі 85 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 року, з урахуванням виплачених сум.
Рішення набрало законної сили 22.10.2018 року.
Відповідно до листа відповідача від 28.12.2018 року за № 27293/02.02-06 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення. Основний розмір пенсії з 01.01.2016 року становив 7211,40 гривень. Доплата за період з 22.10.2018 року (набрання рішенням законної сили) по 31.12.2018 року у сумі 2836,68 гривень виплачена відомостями грудня 2018 року. Доплата за період з 01.01.2016 року по 21.10.2018 року в сумі 41131,92 гривень буде виплачена в порядку, визначеному Постановою № 649.
Таким чином, станом на момент розгляду справи залишається невиконаним рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 року в частині виплати перерахованої пенсії в сумі 41131,92 гривень та стягнення судового збору в сумі 704,80 гривень.
Згідно матеріалів справи, позивач, який був чоловіком ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) складено відповідний актовий запис № 217 від 09.03.2020 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 09.03.2020 року.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями позивача.
Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Механізм отримання суми пенсії, яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя передбачений, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058).
У відповідності до ст. 52 цього Закону сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону № 1058 теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, а лише визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися - сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи можуть отримати, але вже як спадкоємці.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті.
Сумами пенсії, що належали позивачу і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати суми пенсії, які не були отримані ним за життя внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України щодо невиконання судового рішення, яким було зобов`язано провести нарахування та виплату позивачу пенсії.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року по справі № 2-а-2727/11/2209.
Таким чином, безпідставним є твердження відповідача про те, що пенсійним законодавством не передбачено здійснення виплати недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 15 Закону № 1404 сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. 
Положення ч. 5 ст. 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
У контексті наведених положень Закону № 1404 слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених ст. 39 цього Закону.
При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
До того ж вищевказаний Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абз. 2 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404).
Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 13.12.2018 року у справі № 2-а-1710/11.
Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Разом з тим, колегія суддів вважає слушними зауваження відповідача, що постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Онишкевичем Р.І. від 24.03.2020 року виконавче провадження ВП № 57714381 закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону № 1404.
Таким чином, застосування до спірних правовідносин приписів ч. 1 ст. 379 КАС України та ст. 15 Закону № 1404 не є можливим, оскільки на час звернення заявників із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, виконавче провадження ВП № 57714381 вже було закінчено, що підтверджується постановою від 24.03.2020 року.
Дана постанова державного виконавця не скасована, в судовому порядку не оскаржувалась, а отже є чинною.
Зважаючи на викладене, звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яке на момент такого звернення закінчено, не може вважатися ефективним захистом порушених прав заявників, оскільки виконавче провадження уже завершено.
Відповідно, гарантоване ст. 1227 ЦК України право заявників на отримання пенсії, що належала позивачу і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, може бути реалізоване шляхом відповідного звернення заявників як спадкоємців до органу Пенсійного Фонду із заявою про виплату такої пенсії.
Вищевказана правова позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 752/14995/18 (2-4606/10), адміністративне провадження № К/9901/2704/19.
Відтак, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви.
Керуючись ст.ст. 308,311,312,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                 п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі № 813/2126/18 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 813/2126/18 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 03 червня 2021 року.