П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/5945/20	
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Стас Л.В.,
суддів - Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,
за участю секретаря -  Худика С.А., 
за участю представника позивача – Серек-Басан Ю.В.
за участю представника відповідача - Сільвеструк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач/скаржник) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів:
- від 27 грудня 2019 року №0011173201 в сумі 6800 грн.;
- від 27 грудня 2019 року №0011233201 в сумі 19940 грн.;
- від 27 грудня 2019 року №0011223201 в сумі 17000 грн.;
- від 27 грудня 2019 року №0011203201 в сумі 6800 грн.;
- від 27 грудня 2019 року №0011183201 в сумі 17000 грн.;
- від 27 грудня 2019 року № 0011193201 в сумі 17000 грн.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошувала, що жодних правопорушень податкового законодавства не здійснювала, а тому на неї безпідставно накладено штрафні санкції.
Поряд з цим, аргументуючи заявлені вимоги, підприємець вказала про порушення контролюючим органом процедури призначення фактичної перевірки, що встановлена Податковим кодексом України.
Так, на думку позивача, порушення виразилися в тому, що юридична підстава для проведення фактичної перевірки, а саме: підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі – ПК України), містить обов`язкову передумову, зокрема, отримання у встановленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби. 
Позаяк, така інформація у наказі про проведення фактичної перевірки контролюючим органом не вказана, є підстави вважати його протиправним, що, на думку позивачки, спростовує правомірність податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року позов ФОП ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0011173201 від 27 грудня 2019 року.
Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 68,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.

В апеляційній скарзі, ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову, та ухвалити у вказаній частині нове рішення про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що висновок суду першої інстанції про те, що наказ №2128 від 27 листопада 2019 року, на підставі якого проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , відповідає вимогам закону, є помилковим.
Вказані доводи скаржник обгрунтовує тим, що наказ про проведення фактичної перевірки позивача містить лише загальні посилання на пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, та не містить фактичних даних про отриману податковим органом інформацію, що б свідчила про конкретні порушення підприємством вимог законодавства в частині, зокрема, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обліку виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
ФОП ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що обов`язкове зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України даних про отриману податковим органом інформацію, яка б свідчила про порушення підприємством вимог законодавства неодноразово підтверджували П`ятий апеляційний адміністративний суд у постановах від 06 листопада 2019 року по справі №400/506/19, від 18 жовтня 2019 року по справі №400/503/19, а також Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2018 року по справі №826/17409/16, від 04 квітня 2019 року по справі №815/756/16, від 04 квітня 2019 року по справі №819/844/16, 08 вересня 2020 року по справі №640/21536/19, 19 листопада 2020 року по справі №160/7971/19, 17 грудня 2020 року по справі №520/12028/18.
Поряд з цим, скаржник навела обґрунтування протиправності податкових повідомлень-рішень №№0011233201, 0011193201, 0011223201, 0011203201 та 0011183201, які ідентичні доводам позовної заяви щодо їх невідповідності вимогам ПК України.
Відповідач, Головне управління ДПС в Одеській області у відзиві на апеляційну скаргу, зазначає про правомірність висновків суду першої інстанції, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована 04 липня 2017 року за №25560000000134938. Основний вид діяльності за КВЕД - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (56.10) (а.с.10-11).
Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі направлень на проведення перевірки від 28 листопада 2019 року №№1313, 1314, 1315, відповідно до наказу в.о. заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області №2128 від 27 листопада 2019 року проведена фактична перевірка з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального ФОП ОСОБА_1 (а.с.14-17).
За результатами проведеної перевірки посадовими особами податкового органу 09 грудня 2020 року складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального за №519/15-32-32-01/ НОМЕР_1 (а.с.18-20).
Відповідно до висновків перевірки, викладених в п.3 акту №519/15-32-32-01/ НОМЕР_1 від 09 грудня 2020 року, перевіркою встановлені наступні порушення:
п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (із змінами та доповненнями) (далі – Закон №265/95-ВР) - у павільйоні В 12 «Ташкент», розташованому за адресою: м. Одеса, вул.Пантелеймонівська, 110, ТР «Фреш Маркет», не ведеться, у порядку встановленому законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: не надані накладні на алкогольні напої та тютюнові вироби згідно із додатком №2, 3 до акту перевірки на суму 9970, 00 грн.;
ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (сигарет)» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (із змінами та доповненнями) (далі – Закон №481/95-ВР) у павільйоні В 12 «Ташкент», розташованому за адресою: м. Одеса, вул.Пантелеймонівська, 110, ТР «Фреш Маркет» встановлено зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, а саме: тютюну для кальяну без марок акцизного податку, встановленого зразка (акт зняття залишків тютюнових виробів та алкогольних напоїв, які повинні бути обклеєні марками акцизного податку, встановленого зразка. Вартість тютюнових виробів без марок акцизного податку склала 600 грн.; алкогольних напоїв без марок акцизного податку - 1200 грн.);
ст.15 Закону №481/95-ВР - у павільйоні В 12 «Ташкент», розташованому за адресою: м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, 110, ТР «Фреш Маркет» встановлено зберігання тютюнових виробів в місцях не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання відповідно до додатку №3;
ст.15і Закону №481/95-ВР - у павільйоні В 12 «Ташкент», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 110, ТР «Фреш Маркет» встановлено реалізацію 0,05 л коньяку «Bolgrad 3*», у скляну чарку, за ціною 40 грн. на розлив для споживання на місці без наявності статусу громадського харчування;
ст.15і Закону №481/95-ВР - у кафе - барі «Poseidon», розташованому з адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 14 - встановлено реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу громадського харчування, а саме: 01 грудня 2019 року було продано 0,05 л горілки «Грін дей» за ціною 25,0 грн.; 02 грудня 2019 року - 0,1 л коньяку «Боградський 3*» за ціною 60 грн.
Вказаний акт перевірки підписано ФОП ОСОБА_1 без зауважень (а.с.20).
Головним управлінням ДПС в Одеській області 27 грудня 2019 року на підставі акта перевірки №519/15-32-32-01/ НОМЕР_1 від 09 грудня 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:
№0011173201 за платежем адмін. штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алк. напоїв та тютюнових виробів, у розмірі встановленому ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення ст. 15і цього Закону на суму 6800 грн.; (а.с.24)
№0011233201 за платежем адмін. штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алк. напоїв та тютюнових виробів, у розмірі встановленому ст. 20 Закону № 265/95-ВР за порушення ст. 3 п. 12 цього Закону  на суму 19940 грн.; (а.с.24 з/б)
№0011223201 за платежем адмін. штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алк. напоїв та тютюнових виробів, у розмірі встановленому абз.19 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення абз.3 ч.4 ст.11 цього Закону на суму 17000 грн.; (а.с.25)
№0011203201 за платежем адмін. штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алк. напоїв та тютюнових виробів, у розмірі встановленому ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення ст.15і цього Закону на суму 6800 грн; (а.с.25 з/б)
№0011183201 за платежем адмін. штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алк. напоїв та тютюнових виробів, у розмірі встановленому ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення ст.15 цього Закону на суму 17000 грн (а.с.26);
№0011193201 за платежем адмін. штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алк. напоїв та тютюнових виробів, у розмірі встановленому абз.19 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення абз.3 ч.4 ст.11 цього Закону на суму 17000 грн. (а.с.26 з/б).
До акту перевірки складено розрахунок фінансових санкцій. (а.с.27).
Податкові повідомлення-рішення та розрахунок фінансових санкцій направлено на адресу позивача та вручено 04 січня 2020 року, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. (з/б а.с.27)
На переконання ФОП ОСОБА_1 відповідачем невірно застосовано норми Закону №481/95-ВР та незаконно і безпідставно притягнуто його до відповідальності, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0011173201 від 27 грудня 2019 року є протиправним та підлягає скасуванню на підставі того, що право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями підтверджується наявними ліцензіями на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №15530308201900064, №15530308201905571.
Поряд з цим, суд першої інстанції відмовив позивачці у задоволенні позову щодо скасування податкових повідомлень-рішень №№0011233201, 0011193201, 0011223201, 0011203201 та 0011183201 вказавши про відсутність на то підстав. 
Щодо податкового повідомлення-рішення №0011203201, суд врахував принцип неможливості неодноразового притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за вчинення того ж правопорушення, яке є продовжуваним, неправомірним є визначення позивачці розміру штрафу за порушення ст.153 Закону №481/95-ВР, з урахуванням кількості виявлених випадків.
Так, щодо податкового повідомлення-рішення №0011233201 суд вказав, що наявність такої групи товарів в місці торгівлі позивача, як табак для кальяну та алкогольні напої, відповідно до переліку в додатку до акту перевірки, з урахуванням основного виду діяльності позивачки, є характерним для такого виду господарської діяльності, як діяльність ресторанів та надання послуг мобільного харчування. При цьому, доказів того, що вказані в додатках до акту перевірки товари, зберігались у позивачки з іншою метою ніж їх реалізація, позивачем ані до перевірки, ані до суду не надано.
Поряд з цим, суд визнав правомірним застосування до позивачки штрафних санкцій у розмірі 17000 грн. окремо за зберігання тютюнових виробів та за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку, а тому відмовив позивачці у скасуванні податкових повідомлень-рішень №№0011193201, 0011223201.
Щодо податкового повідомлення-рішення №0011183201 суд вказав про те, що норми статей 15 та 17 Закону №481/95-ВР, якими передбачена необхідність зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру та відповідальність за невиконання цього обов`язку є єдиними нормами, які передбачають певний обов`язок та відповідальність платника податків за вчинення такого порушення. Іншої норми не існує. 
При цьому, суд визнав необґрунтованим посилання ФОП ОСОБА_1 на протиправність наказу про проведення фактичної перевірки з огляду на не зазначення в ньому конкретної інформації щодо наявної у податкового органу відомостей, які свідчить про порушення позивачем податкового законодавства.
До вказаного висновку суд дійшов з урахуванням висновків Верховного Суду викладену у постанові від 07 листопада 2019 року у справі №140/391/19.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно положень п.20.1.4 ч.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Пунктом 75.1.3 ст.75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України визначено порядок проведення фактичної перевірки.
Згідно п.80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Пунктом 80.2 ст.80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, зазначених у цьому пункті.
В свою чергу, згідно п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка проводиться у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ ДПС в Одеській області №2128 від 27 листопада 2019 року «Про проведення фактичної перевірки» призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 тривалістю 10 діб, за адресами: АДРЕСА_1 , кафе-бар «Poseidon» та м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, б.110, павільйон 12 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у ТР «Фреш Маркет» (а.с.15-16).
Із вищевказаного наказу вбачається, що перевірка проводиться з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявність ліцензій та свідоцтв.
Втім, у вказаному наказі не зазначена підстава для його винесення.
Тобто, вказаний документ не містить в собі інформації, яка свідчить про можливі порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, а лише констатує факт доцільності проведення фактичних перевірок з метою контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявність ліцензій та свідоцтв.
Також, у вказаному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.
Посилання відповідача на те, що згідно пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України достатньою самостійною підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки таке тлумачення зазначеної норми призводить до втрати юридичного значення інших визначених наведеною статтею підстав для проведення фактичної перевірки, оскільки надавало б контролюючому органу право без настання будь-яких юридичних фактів та у будь-який час проводити фактичні перевірки платників податків з питань виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Понад те, колегія суддів звертає увагу, що даний наказ не містить посилань на конкретні норми законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які надають податковому органу право реалізувати функції, визначені ст.19-1 ПК України.
Наведена правова позиція, побудована на оновлених висновках Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постановах від 08 вересня 2020 року по справі №640/21536/19, від 04 квітня 2019 року у справі №815/756/16, та від 04 квітня 2019 року у справі №819/844/16.
Дійсно, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що Верховним Судом була сформована певна судова практика зі спірного питання (постанова від 07 листопада 2019 року у справі №140/391/19), яка полягала в тому, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
Так, Верховний Суд у своїх рішеннях вказував, що достатньо лише факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Проте, остання практика Верховного Суду свідчить на користь того, що цей суд доходить протилежного висновку в межах спірних правовідносин.
Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2020 року (справа №640/21536/19) вказано, що призначення фактичної перевірки за підставами, вказаними у підпункті 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України, повинно супроводжуватись з повідомленням або інформацією про порушення платником податків законодавства у відповідній сфері правовідносин.
Колегія суддів вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин, які склалися у даній справі, саме останню практику Верховного Суду та зазначає, що наказ ГУ ДПС в Одеській області №2128 від 27 листопада 2019 року «Про проведення фактичної перевірки» не містить посилання на будь-які повідомлення/інформацію про порушення позивачем законодавства, чи інші підстави, що спричинили необхідність призначення фактичної перевірки платника податків.
При цьому, колегія суддів зазначає про те, що приписи ПК України установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (п.77.6 ст.77, п.78.5 ст.78 ПК України).
Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
При цьому, абзац 5 підпункту 81.1 ст.81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац 6 підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:
- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим п.81.1 ст.81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);
- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому п.81.1 ст.81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.
Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.
Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).
Право на судовий захист відображене і у ч.1 ст.5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
З урахуванням наведеного судова палата Верховного Суду з розгляду питань щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року (справа №826/17123/18) відступила від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа №804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа №826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа №820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа №820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа №815/4392/15) тощо.
Водночас, судова палата у вказаній справі сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. 
При цьому, Верховний Суд наголосив на тому, що таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень, підтвердила факт порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення вказаної фактичної перевірки, що зумовило протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
А тому, з урахуванням висновків судової палати Верховного Суду у справі №826/17123/18, у колегії суддів відсутня необхідність переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства, тобто надання правової оцінки оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її задоволення, скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п.1 ч.1 ст.317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу, судові витрати понесені ФОП ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню шляхом стягнення загальної суми судового збору у розмірі 2113,50 грн. (845,40 грн. - за подання позову, 1268,10 грн. - за подання апеляційної скарги) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року – скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27 грудня 2019 року №0011173201.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27 грудня 2019 року №0011233201.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27 грудня 2019 року №0011223201.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27 грудня 2019 року №0011203201.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27 грудня 2019 року №0011183201.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27 грудня 2019 року №0011193201.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у загальному розмірі 2113 (дві тисячі сто тринадцять) грн. 50 коп. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 22.04.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.