Дата документу 30.03.2021 Справа № 335/4806/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №335/4806/17        Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/807/780/21        Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Онищенка Е.А.,
       Кримської О.М.
при секретарі: Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «Банк Форум» про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що, з 2010 року вона працювала
в ПАТ «Банк Форум» на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу. У період з 23 квітня 2012 року до 27 червня 2012 року позивач перебувала у щорічній основній відпустці.
Після закінчення відпустки вона вийшла на роботу, але не була допущена до роботи. Згодом дізналася про те, що її було звільнено за пунктом 1 статті КЗпП України. Її не ознайомлено із наказом про звільнення, не видано трудову книжку.
Вказувала, що фактично вона отримала трудову книжку від банку 19 січня 2017 року під час розгляду іншої цивільної справи. Внаслідок неотримання трудової книжки вона була позбавлена можливості працевлаштуватись, що обумовило вимушений прогул.
З урахуванням уточнень, ОСОБА_1 просила суд змінити дату звільнення з 27 червня 2012 року на 19 січня 2017 року; стягнути з ПАТ «Банк Форум» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу ПАТ «Банк Форум» з 27 червня 2012 року на 19 січня 2017 року та визнано датою звільнення 19 січня 2017 року.
Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 28 червня 2012 року до 19 січня 2017 року включно (з урахуванням стягнутої суми за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року у справі № 335/1896/15-ц) у розмірі 176419,66 грн.
Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 2404,20 грн.
Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» залишено без задоволення. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року у цій справі залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року касаційну скаргу ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задоволено частково.
Постанову Апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року
в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів звертає увагу, що заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року переглядається в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти апеляційної скарги, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року просила залишити без змін.
Судові повістки, направлені на адресу ПАТ «Банк Форум» з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернулись до апеляційного суду із відміткою «адресат відсутній» (т. 2 а.с. 158-162, 210-212). При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
За таких обставин, колегія суддів у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд за відсутності представника відповідача. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Встановлено, що ОСОБА_1 у період з 18 грудня 2010 року до 27 червня 2012 року працювала в ПАТ «Банк Форум» на посаді директора дирекції (т. 1 а.с. 12).
Згідно з довідкою від 09 березня 2016 № 49 заробітна плата ОСОБА_1 за період з грудня 2011 року до травня 2012 року склала 142039,49 грн., з якої було утримано податки на суму 26187,49 грн. (т. 1 а.с. 52).
27 червня 2012 ОСОБА_1 звільнено з посади директора дирекції на підставі наказу від 01 лютого 2012 року № 15-а відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.
Трудову книжку ОСОБА_1 отримала 19 січня 2017 року, що підтверджується актом передачі-приймання трудової книжки від 19 січня 2017 року. (т. 1 а.с. 11). 
Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
Статтею 48 КЗпП України визначено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів.
Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.
Згідно з пунктом 4.1 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.
Пунктом 4.2 Інструкції визначено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.
Відповідно до частини п`ятої статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Тобто підставою для відповідальності роботодавця за затримку видачі звільненому працівнику його трудової книжки є наявність вини роботодавця, а саме вчинення ним протиправних дій чи допущення протиправної бездіяльності, які спричинили таку затримку.
Для застосування цієї норми необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки.
При розгляді вказаної справи судами усіх інстанцій встановлено те, що трудову книжку ОСОБА_1 отримала лише 19 січня 2017 року. При цьому, відповідачем не доведено, які обставини заважали йому протягом розгляду чисельних судових справ у судах різних інстанцій за позовами працівника ОСОБА_1 (на які, зокрема посилається банк), здійснити свій обов`язок щодо вручення трудової книжки позивачу.
Із довідки ПАТ «Банк Форум» встановлено, що заробітна плата  ОСОБА_1 у лютому 2012 року склала 24183,31 грн., у березні 2012 року - 24245,50 грн., та врахована при обчисленні середнього заробітку  ОСОБА_1 , яка у період з квітня до травня 2012 року перебувала у щорічній відпустці (т. 1 а.с. 52).
Середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , за період з 28 червня 2012 року до 19 січня 2017 року, склав 1321418,22 грн.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року у цивільній справі № 335/1896/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про встановлення факту порушення права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, зобов`язання укласти трудовий договір, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 травня 2017 року, з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 144 998,56 гривень за період з 23 серпня 2012 року до 05 серпня 2016 року.
При визначенні належної позивачу до стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2012 року до 17 січня 2017 року враховано рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року у цивільній справі № 335/1896/15-ц, тому на користь позивача підлягала стягненню сума у розмірі 176 419,66 грн. (1321418,22 грн. – 1144998,56 грн. = 176419,66 грн.).
Разом з тим, скасовуючи постанову Апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2018 року зазначив, що відповідно до висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 362/7975/15-ц (провадження № 61-8798св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-254цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц (провадження № 14-263цс18), від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16 (провадження № 12-20гс18), від 25 січня 2018 року у справі № 711/2644/16-ц (провадження № 61-505св17), у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 757/5583/15-ц (провадження № 6-350цс17), від 20 січня 2016 року у справі № 127/2709/15-ц (провадження № 6-2001цс15), відступати від яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) не знайшла підстав, запровадження тимчасової адміністрації банку та початок його ліквідації унеможливлюють стягнення з банку коштів в інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 362/7975/15-ц (провадження № 61-8798св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-254цс18), від 01 квітня 2020 року у справі № 761/16407/15-ц (провадження № 61-9659св18), обмеження, встановлені статтею 36 Закону про гарантування вкладів, поширюються також і на вимоги до банку, в якому запроваджена тимчасова адміністрація або розпочата ліквідація, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, які за своєю природою хоч і стосуються відповідальності роботодавця за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати праці, проте не є вимогами про стягнення заробітної плати.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво18) сформульовано правовий висновок про те, що за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.
Виходячи із системного аналізу змісту вказаних нормативних актів та правових висновків, вбачається, що обмеження, встановлені статтею 36 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», поширюються також і на вимоги до банку, в якому запроваджена тимчасова адміністрація або розпочата ліквідація, про виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, зокрема середній заробіток за час вимушеного прогулу, ці виплати не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу, які за своєю природою хоч і стосуються відповідальності роботодавця за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати праці, проте не є вимогами про стягнення заробітної плати.
Верховний суд по цій справі зазначив, що залишаючи без змін заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на ту обставину, що з апеляційною скаргою на вказане заочне рішення звернувся ПАТ «Банк Форум», в якому розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум».
Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно об`єктивно дослідити вказані у цій постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як у цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, встановивши час, з якого відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Форум», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних особі на ліквідацію ПАТ «Банк Форум». 
За приписами ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітною платою є винагорода, яка виплачується працівникові за виконану ним роботу. Відшкодування, яке сплачується за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, не відповідає цим ознакам заробітної плати, оскільки виплачується не за виконану працівником роботу, а за затримку розрахунків при звільненні. Тому відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.
З огляду на це задоволення позову про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з позивачем при звільненні не допускає стягнення з відповідача коштів в інший спосіб, аніж це передбачено Законом про гарантування вкладів. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» такі вимоги підлягають задоволенню в сьому чергу.
Відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України треба розраховувати з дня, наступного за днем, коли роботодавець мав здійснити розрахунок з працівником, до дня, що передує запровадженню тимчасової адміністрації банку.
Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як зазначено вище, відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою. Водночас колегія суддів враховує, що звернення працівника про стягнення відшкодування пов`язане з порушенням законодавства про оплату праці, а відповідно до статті 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.
Так, ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» не надано суду доказів, з яких можливо встановити дату запровадження тимчасової адміністрації, разом з тим, встановлено, що відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 04 липня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 10671110237000829 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. Правонаступники у припиненої юридичної особи відсутні.
Оскільки розрахунок з позивачем мав бути здійснений відповідачем 28 червня 2012 року, а 04 липня 2019 року ліквідація ПАТ «Банк Форум» вважається завершеною, то розрахунок відшкодування відповідно до статті 117 КЗпП України, здійснений судом першої інстанції за період з 28 червня 2012 року по 19 січня 2017 року відповідає вимогам законодавства. 
У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року зазначено, що у випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України). 
Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом першої інстанції правильно застосовано закон, який підлягав застосуванню, тому згідно положень ст. 375 ЦПК України підстав для скасування судового рішення немає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - залишити без задоволення. 
Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року по цій справі - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 20 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: