П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 522/20469/19	

 	                  Головуючий в 1 інстанції: Абухін Р.Д.                   рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса                   21 січня 2021 року 	
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,
при секретарі                                                   Ісмієвій А.І.;

за участі:
представника позивача                                        Жмуд О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року, у справі  за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2019 року № 199.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що апелянта безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, оскільки апелянт не є єдиним власником спірного об`єкту нерухомості та не виконує будь-яких будівельних робіт у ньому, а як наслідок не є суб`єктом містобудування. 
При цьому, апелянта не сповіщено про необхідність надання доступу до спірного об`єкту нерухомості та він не приймав участі у справному заході держаного контролю.
Також, апелянт наголошує на тому, що суб`єктом владних повноважень не доведено належними доказами факту вчинення ним спірного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області отримано лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 03 червня 2019 року № 01-9/289-вих з проханням провести позапланові перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства у підвальному приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області позивачу направлено лист від 30 серпня 2019 року № 1015-01/1 1-7553, яким його повідомлено про проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .
В свою чергу, на підставі направлення на проведення позапланового заходу від 30 серпня 2019 року № ЯФПП-3008/1 контролюючим органом 05 вересня 2019 року здійснено позапланову перевірку дотримання суб`єктами містобудування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на зазначеному об`єкті.
Проте, ОСОБА_1 не допущено посадову особу контролюючого органу до перевірки об`єкту нерухомості.
Тому, посадовою особою контролюючого органу у присутності ОСОБА_1 складено акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій від 05 вересня 2019 року.
В свою чергу, від отримання та підпису зазначеного акту ОСОБА_1 відмовилась, про що зроблено відповідну відмітку в акті.
Крім того, посадовою особою контролюючого органу 05 вересня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, від отримання яких позивач відмовився, про що зроблено відповідні відмітки.
Тому, на адресу позивача рекомендованим листом від 06 вересня 2019 року № 1015-01/11-7879 направлено матеріали, складені за результатами проведеної позапланової перевірки.
В сою чергу, 19 вересня 2019 року після розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, контролюючим органом прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення № 199, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, а також накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 6 800,00 грн.
Не погоджуючись з правомірністю прийнятої постанови позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як у ході судового розгляду справи підтверджено факт вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль – це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Відповідно до пп. пп. 1, 2 ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню, а також право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.
При цьому, Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 553.
Згідно п. 9 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
Згідно п. 12 Порядку, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, зобов`язані ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю.
Згідно п. 13 Порядку, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зокрема, має право: бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.
Згідно п. 21 Порядку, якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта.
У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.
У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 244-6 КУпАП, органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Відповідно до ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю,- тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, за недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкт будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю.
При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що контролюючим органом підтверджено факт вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення.
В свою чергу, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Між тим, як вбачається із зібраних матеріалів у справі та не заперечується позивачем, останній є співвласником спірного об`єкту нерухомості.
При цьому, колегія суддів не приймає доводів апеляційної скарги позивача про те, що ним не здійснювались будівельні роботи у належному йому об`єкті нерухомості та він не може вважатись суб`єктом містобудування, так як саме вказані обставини мали перевіритись у ході здійснення спірного заходу державного архітектурно-будівельного контролю, до якого не допущено посадових осіб контролюючого органу.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у контролюючого органу обов`язку повідомляти суб`єктів містобудування про проведення відносно них позапланових заходів державного контролю.
З іншого боку, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку, на виконання вказаного обов`язку та з метою доведення правомірності оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень надано до суду фотознімки спірного заходу державного контролю.
Між тим, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Так, з вищевказаних положень вбачається обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності належними доказами, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.
В свою чергу, з метою встановлення всіх обставин справи та дослідження зібраних судом доказів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, колегією досліджено надані суб`єктом владних повноважень докази, з яких вбачається участь позивача у спірному заході державного контролю.
При цьому, відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилань на існування відповідних фотознімків не унеможливлює подачі останніх до суд у якості доказів, які підтверджують правомірність його дій та рішень. 
З іншого боку, апелянтом не заперечується того, що на відповідних фотознімках зображений саме він.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючим органом доведено факт участі позивача у спірному заході державного контролю.
При цьому, колегія суддів не приймає посилань апелянта на те, що вказані фотознімки знімки зроблено не в день проведення спірної перевірки (у невідомий день), так як такі посилання не підтвердженні жодним доказом.
Крім того, позивачем не спростовано зробленого контролюючим органом висновку про недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкт будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю.
При цьому, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що усі посилання апелянта на вчинені контролюючим органом порушення процесу проведення спірної перевірки, а також на недоліки складених документів та прийнятих рішень, як на формальні підстави для скасування оскаржуваної постанови, на переконання колегії суддів, свідчить виключно про намагання апелянта уникнути покарання за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
При цьому, судом не вчинено порушень вимог норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду.
Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року – без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.