УХВАЛА
іменем України 
 
26 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 361/6250/20
провадження № 51-1961ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції,
на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120201115130000040 від 13 липня 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
та жительки АДРЕСА_1 , такої, що немає судимостей,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені касаційним судом обставини
За вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня
2020 року ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено до покарання у виді обмеження волі: за ч. 1 ст. 309 КК на строк 1 рік 6 місяців, за ч. 1 ст. 310 цього Кодексу на строк 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та покладено виконання обов`язків, встановлених  пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
Згідно з рішенням міськрайонного суду, ОСОБА_5 , розуміючи те, що вирощування рослин конопель без спеціального на те дозволу заборонено, у період часу з початку весни 2020 року по 13 липня 2020 року (доки її дії не були викриті та припинені працівниками правоохоронного органу) здійснювала культивування та полив
11 рослин конопель (які згідно з висновком експертизи, містять наркотичні засоби, обіг яких допускається для промислових цілей) на території свого домоволодіння АДРЕСА_1 .
Крім цього,  з початку весни 2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи за вказаним вище місцем проживання, з метою незаконного придбання наркотичного засобу, обіг якого заборонено, – канабіс для особистого вживання без мети збуту, вирвала 4 рослини конопель (згідно з висновком експертизи, масою канабісу в речовині 202,56 г) та помістила на території свого домоволодіння під шифер, щоб висушити та у подальшому вжити, де їх зберігала до 18 липня 2020 року, доки під час проведення обшуку працівниками поліції їх не було виявлено та вилучено.
Київський апеляційний суд ухвалою від 28 січня 2021 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від
21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 – без змін.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
Прокурор вважає ухвалу апеляційного суду незаконною через  істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд апеляційної інстанції
не навів підстав, з яких визнав апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, а саме, чому відкинув доводи прокурора про те, що суд першої інстанції допустив саме неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор наголошує на тому, що виправлення допущених у вироку помилок допускається лише у випадках, коли при цьому не зачіпається суть рішення. Водночас висновки апеляційного суду про допущення у вироку місцевим судом саме описки не ґрунтуються на положеннях закону. На думку прокурора, дії ОСОБА_5 саме не вірно кваліфіковані як незаконне придбання і зберігання психотропної речовини, оскільки в обвинувальному акті було зазначено про незаконне придбання і зберігання наркотичного засобу. Тобто місцевий суд засудив ОСОБА_5 за дії, які альтернативно відображені в диспозиції ч. 1 ст. 309 КК, однак не були інкриміновані їй органом досудового розслідування. Не виправивши зазначеного порушення місцевого суду, апеляційний суд не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який мав застосувати.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвала апеляційного суду є рішенням суду вищого рівня стосовно законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції, яке перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати вимогам ст. 370, 419 КПК.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали, зокрема, зазначається короткий зміст вимог апеляційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Усі доводи, що містяться в апеляційних скаргах, мають бути проаналізовані з урахуванням наявних у справі доказів з тим, щоб жоден з них не залишився нерозглянутим.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, окрім іншого, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, в апеляційній скарзі прокурор зазначав, що, постановляючи обвинувальний вирок, місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо зберігання обвинуваченою психотропної речовини,
а не наркотичного засобу, яким є канабіс. Тобто доводи, наведені в касаційній скарзі, аналогічні за змістом тим, які були предметом розгляду апеляційного суду, котрий належним чином їх перевірив та обгрунтовано відмовив у задоволенні апеляційної скарги прокурора, навівши відповідно до ст. 419 КПК докладні мотиви свого рішення.
Так, апеляційний суд указав, що визнає опискою кваліфікацію дій обвинуваченої за
ч. 1 ст. 309 КК як придбання і зберігання психотропної речовини без мети збуту, адже із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення та висновку експертизи, на який послався суд у вироку, вбачається, що предметом злочину був наркотичний засіб канабіс, який обвинувачена придбала і зберігала без мети збуту.
Встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення ніким
не оспорювалися, а допущена ним описка не призвела до постановлення незаконного або необґрунтованого рішення, не вплинула на правильність призначеного судом покарання, а тому може бути виправлена в порядку, визначеному ст. 379 КПК.
З таким висновком погоджується і колегія касаційного суду.
Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.
Так, місцевий суд вірно виклав фактичні обставини діяння, інкримінованого
ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК, з посиланням на висновок експертизи від 7 серпня
2020 року № 11-2/4488, та правильно встановив, що предметом злочину були рослини коноплі, які містили канабіс, що не оскаржувалося в апеляції та не заперечується
в касаційній скарзі прокурора. Тобто предмет злочину встановлено правильно.
Помилку ж допущено в посиланні на характеристику цього предмета, що не вплинуло на правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК, а тому її виправлення не змінить суті постановленого вироку.
Враховуючи наведене, ухвала Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 відповідає вимогам статей 370, 372 і 419 КПК, а підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки наведені у касаційній скарзі мотиви свідчать про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня
2021 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                                   ОСОБА_3