П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/10180/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
28 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Курка О. П.  Сушка О.О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
01 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
09 березня 2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15 березня 2021року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву та відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 , проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області та звільнений з 10.06.2019 на підставі наказу  №89 о/с від 07.06.2019 (через хворобу) за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".
Підставою звільнення позивача послугувало свідоцтво про хворобу ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" від 03.06.2019 № 108/11, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено наступні висновки: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції, непридатний до служби в поліції (а.с.30) .
Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією МСЕК серії 12 ААБ № 549287 від 04.11.2019 ОСОБА_1 з 04.11.2019 було встановлено III групу інвалідності, захворювання так, пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с.28) та виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 147140 грн у відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 97 та пп. В п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію".
У подальшому, під час повторного огляду органами МСЕК позивачу з 08.04.2020 встановлено II групу інвалідності внаслідок тієї ж причини, згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 015423 від 09.04.2020 (а.с.29).
20.05.2020 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області з письмовою заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання так, пов`язаного з проходженням служби в поліції (а.с.27). До поданої заяви додав: довідку  серії 12ААА №0545954 від 09.04.2020, копію свідоцтва про хворобу №108/11 від 03.06.2019, довідка та виписка (копія) МСЕК серії 12 АА №015423 від 09.04.2020, копію виписи та довідки МСЕК серії 12 ААБ №549287 від 04.11.2019, копію учасника бойових дій серії УБД від 29.12.2015, довідку УМВС в Житомирській області №452/29/01-2020 від 24.04.2020 та копію паспорту та картки платника податків.
За результатами розгляду заяви, листом Головне управління Національної поліції в Житомирській області від 29.05.2020 №568/29/105/05-2020 повідомило позивача про відсутність правових підстав у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, виходячи з того, що відповідно до п. 8 р. IV наказу МВС України від 11.01.2016 № 4 (зі змінами внесеними наказом МВС України від 05.04.2019 № 249) якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Однак, так як позивачу раніше було встановлено групу інвалідності та виплачено одноразову грошову допомогу, а не відсоток втрати працездатності, а тому для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію " відсутні підстави.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України від 02.07.2015  № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі -  Закон № 580-VIII).
Згідно із підпунктом 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Відповідно до частини 2 статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
За приписами статті 100 Закону № 580-VIII визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.
Частинами 3, 6 цієї статті визначено, що у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.
Наказом України №4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок №4), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за №163/28293, та набрав чинності з 29.02.2016.
Порядком №4 визначено механізм та умови виплати одноразової грошової допомоги поліцейському, право на яку встановлено спеціальним законом, що регулює відповідну сферу діяльності, тобто Законом № 580-VIII.
Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, регулюються положеннями статей 97-101 Закону № 580-VIII та реалізуються в порядку та на умовах визначених Порядком № 4.
Підпунктом б п.3 ч.1 ст.99 Закону № 580-VІІІ визначено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Відповідно до ч.1 ст.101 Закону №580-VIIІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:
а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;
б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);
г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
Згідно з п.8 Розділу 4 Порядку №4 (в редакції до 14.05.2019) було визначено, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Натомість, з 14.05.2019 до Порядку №4 було внесено зміни (наказом Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 414/33385 від 19.04.2019, який набув чинності - 14.05.2019), зокрема п.8 Розділу 4 в редакції від 14.05.2019 визначено, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Під час розгляду вказаної справи, судом встановлено, що позивачу 21.02.2020, відповідно до платіжного доручення №313 виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому 3 групи інвалідності у розмірі 147140 грн. Вказаний факт позивачем не заперечується.
Однак,  у зв`язку зі зміною групи інвалідності позивач звернувся до відповідача з заявою на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, з урахуванням отриманої суми.
Відповідач, відмовляючи у доплаті у зв`язку зі зміною групи інвалідності вказує, що відповідними змінами встановлено обмеження у праві особи на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі. Зокрема, внесеними змінами у Порядок №4 виключено можливість отримання особою одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі зміни саме інвалідності.
Таким чином, підставами для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності  слугували внесені зміни, якими звужено право саме осіб з попередньо встановленою інвалідністю на отримання одноразової допомоги в більшому розмірі, на противагу особам з певним відсотком втрати працездатності Порядком №4, яким передбачено виплату допомоги у більшому розмірі.
Як уже було зазначено вище судом,  одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання у випадках визначених п.3 ч. 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ.
Відповідно до статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Верховний Суд України у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-563а14 зазначив, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
У разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у позивача виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
В силу статті 58 Конституції України пункт 8 розділу IV Порядку № 4, який набрав законної сили з 14.05.2019 розповсюджується на правовідносини, які виникають вперше після 14.05.2019.
Аналізуючи доводи апелянта стосовно протиправності дій відповідача під час прийняття спірної відмови, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що  правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності ОСОБА_1 вперше виникли між позивачем та відповідачем - 04.11.2019 (з дати первинного огляду, встановлення 3 групи інвалідності), тобто вже після внесення змін наказом Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019 до п. 8 Порядку № 4, а тому на переконання колегії суддів підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із зміною групи інвалідності, з урахуванням уже виплаченої суми (за встановлену  3 групу інвалідності) відсутні.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для призначення одноразової  грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності та її виплати з урахуванням вже виплаченої (за встановлену 3 групу інвалідності).
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Сушко О.О.