ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2021 р.                                                Справа №11/Б-1203(921/138/20)

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого – судді  -  О.Л. Мирутенко 
суддів                           -  М.Б. Желік
                                     -  О.С. Скрипчук
Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2020
у справі №11/Б-1203(921/138/20)
за позовом:  ОСОБА_1 
до 1: ТзОВ “Українські енергетичні системи”
до 2: ДП “Зарубинський спиртовий завод”
про: визнання недійсним договору оренди обладнання №04-07/18 від 04.07.2018, укладеного між ДП “Зарубинський спиртовий завод” та ТзОВ “Українські енергетичні системи”
в межах справи №11/Б-1203 про банкрутство ДП “Зарубинський спиртовий завод”

за участю представників:
від позивача – не з`явився.
від відповідача 1 – Теплюк В.В. – адвокат (ордер КС№676188 від 31.12.2020)
від відповідача 2 – не з`явився.

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2020, суддя Сидорук А.М.  в задоволенні позову було відмовлено.
З даним рішенням не погодився позивач - ОСОБА_1 і оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно винесене з порушенням норм процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми ст.ст. 185, 195, 201, 266 ГПК України.
ДП “Зарубинський спиртовий завод” подало відзив на апеляційну скаргу в якому просило задовольнити вимоги апеляційної скарги.
ТзОВ “Українські енергетичні системи” подало відзив на апеляційну скаргу в якому просило відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 справу №11/Б-1203(921/138/20) було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. – головуючий суддя, Желік М.Б., Скрипчук О.С.          
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2020 у справі №11/Б-1203(921/138/20) було залишено без руху. Надано строк ОСОБА_1 до 17 грудня 2020 року для усунення вказаних судом недоліків при поданні апеляційної скарги.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2020 у справі №11/Б-1203(921/138/20). Витребувано з Господарського суду Тернопільської області матеріали справи №11/Б-1203(921/138/20).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 було призначено справу до розгляду на 15.02.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1  було відкладено на 29.03.2021 у зв`язку з тим, що від апелянта не повернулось поштове повідомлення про вручення йому ухвали суду про призначення справи до розгляду. 
           Від апелянта черговий раз повернувся поштовий конверт з відміткою пошти про відсутність адресата за вказаною адресою. Оскільки ухвали апеляційного суду направлялись за адресою вказаною апелянтом в апеляційній скарзі, то апеляційний суд вважає, що сторони були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2020 у справі №11/Б-1203(921/138/20) - без змін, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09 листопада 2009 року порушено провадження у справі №11/Б-1203 про банкрутство Державного підприємства        "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 продовжено строк процедури розпорядження майном боржника Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065 на сто шістдесят дев`ять днів.
21.02.2020 на адресу Господарського суду Тернопільської області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи", 46000, м.Тернопіль, вул.С.Крушельницької, 18, офіс 908/1 та Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", 47373, Тернопільська обл., Збаразький район, с.Зарубинці, вул.Заводська, 1 про визнання недійсним договору оренди обладнання    № 04-07/18 від 04.07.2018, укладеного між    Державним підприємством "Зарубинський спиртовий завод" та Товариством  з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи" в межах провадження у справі про банкрутство.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25.02.2020 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди обладнання - до розгляду в межах провадження у справі №11/Б-1203 про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод"; призначено у справі підготовче засідання на 24 березня 2020 року.
20.03.2020 на адресу суду першої інстанції від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшло клопотання №2431-05/237 від 19.03.2020 про залучення Мінекономіки до участі у справі №11/Б-1203 (921/138/20) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.        
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.03.2020 відкладено підготовче засідання у справі № 11/Б-1203 (921/138/20).
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.06.2020 призначено у справі підготовче засідання на 11 серпня 2020 року. 
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.08.2020 підготовче засідання        відкладено на 25.08.2020року.
    Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25.08.2020 року закрито підготовче провадження, справу №11/Б-1203 (921/138/20) призначено до судового розгляду по суті на 02 жовтня 2020 року .
01.10.2020 року на адресу господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вх.№ 6811 від 01.10.2020 року) про залишення позову без розгляду.
В заяві про залишення позову без розгляду позивачем, як підставу, зазначено,        необхідність підготовки та подання позивачем додаткових доказів.
Суд першої інстанції, розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Провадження у справі №11/Б-1203(921/138/20) відкрито 25.02.2020року, підготовче провадження неодноразово відкладалось.
Ухвалою суду від   25.08.2020 закрито підготовче провадження, справу № 11/Б-1203(921/138/20) призначено до судового розгляду по суті на 02 жовтня 2020 року.
Відповідно до п.5    ст.226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.        
Як зазначено ОСОБА_1 в заяві про залишення позову без розгляду, позивач просить суд залишити позов про визнання недійсним договору оренди обладнання №04-07/18 від 04.07.2018 без розгляду в зв`язку з необхідністю підготовки та подання позивачем додаткових доказів.
Проте, згідно вимог п.2  ст. 80 ГПК України  позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
З огляду на наведене випливає, що з моменту відкриття, провадження у справі №11/Б-1203(921/138/20), позивач, не скористався своїм процесуальним правом та не подав додаткових доказів.
Відповідно до п.3 ч.2    ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Таким чином після винесення судом першої інстанції ухвали від        25.08.2020, якою закрито підготовче провадження та справу № 11/Б-1203(921/138/20) призначено до судового розгляду по суті на 02 жовтня 2020 року, суд позбавлений можливості застосувати п.5    ст.226 Господарського процесуального кодексу України та залишити позов без розгляду.
З огляду на викладене суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду.
Судом першої інстанції було вірно встановлено, що ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2017р. у справі №11/Б- 1203, судом замінено кредитора ПАТ "Райз", м.Київ, вул.Перемоги, 121В на ОСОБА_1 в загальній сумі 1 17 898,06 грн.
Позивач, обгунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що 06 лютого 2020 року адвокатом Грициком А.П. (представником ОСОБА_1 ) здійснено ознайомлення із матеріалами справи №921/275/19 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи" до Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" про присудження до виконання обов`язку в натурі, а саме: зобов`язання повернути із оренди обладнання за Договором оренди обладнання №04-07/18 від 04.07.2018  в межах провадження у справі про банкрутство № 11/Б-1203.
Ознайомившись із вище зазначеним договором, позивачу стало відомо про укладення даного договору ДП "Зарубинський спиртовий завод" з ТОВ "Українські енергетичні системи" про оренду обладнання, згідно умов якого відповідач-1 передає в тимчасове оплатне користування відповідачу-2 обладнання строком на 5 (п`ять) років до 30 червня 2023 року.
Згідно умов договору, окрім обов`язків сплати орендної плати, на відповідача-2, як орендаря згідно умов договору, покладено і ряд інших майнових зобов`язань, зокрема: "за власний рахунок здійснювати поточний та капітальний ремонт Обладнання, здійснювати технічне обслуговування Обладнання за власний рахунок (п.3.3.5 Договру); "Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю Обладнання в робочому стані, не гіршому за той, в якому Обладнання було передано Орендарю по Акту приймання-передачі Обладнання, з врахуванням нормального зносу і умов даного Договору та положень чинного законодавства України, що стосуються поліпшень Обладнання. Перед поверненням Обладнання, Орендар зобов`язаний за свій рахунок демонтувати всі зроблені ним поліпшення, які є віддільними без шкоди для додатково погоджено між Сторонами, всі поліпшення, що не можуть бути відокремленими без шкоди для Обладнання та зроблені Орендарем за письмовим погодженням з Орендодавцем, підлягають відшкодуванню (грошовій компенсації) Орендарем на користь Орендодавця (п.4.2 Договору); Орендодавець здійснює фінансування виконання робіт/матеріалів з наступним відшкодуванням/компенсацією Орендарем здійснених Орендодавцем витрат. При цьому, Орендар зобов`язаний здійснити таке відшкодуванням/компенсацію не пізніше 10-ти банківських днів, відлік яких починається з моменту отримання Орендарем відповідної вимоги від Орендодавця (п.9.1.3. Договору).
Згідно п.5.1. договору, орендна плата встановлена у розмірі 660 000 (шістсот шістдесят тисяч) грн 00 коп. в тому числі ПДВ. Орендна плата сплачується Орендарем, в безготівковій формі, на поточний рахунок Орендодавця, який вказаний в даному Договорі, щоквартально до 15-го числа календарного місяця, який слідує за звітним кварталом, в якому надавалися Орендодавцем послуги із оренди, на підставі цього Договору або виставленого Орендодавцем рахунку-фактури (п.5.2. Договору).
Особливістю укладення даного Договору було те, що орендарем обладнання є Державне підприємство "Зарубинський спиртовий завод", щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство в порядку визначеному    Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
09 листопада 2009 року ухвалою Господарського суду Тернопільської області порушено провадження у справі №11/Б-1203 про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці, Збаразького району, Тернопільської області. Даною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів протягом дії якого заборонено стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, не нараховувати неустойку (штраф, пеню), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).
03 грудня 2009 року ухвалою Господарського суду Тернопільської області у справі №11/Б-1203 введено процедуру розпорядження майном боржника: ДП "Зарубинський спиртовий завод" та призначено розпорядника майна. З метою виявлення всіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, судом зобов`язано ТОВ "Дігюнса" подати оголошення до офіційних друкованих органів протягом 10-ти днів оголошення про порушення справи про банкрутство ДП "Зарубинський спиртовий завод".
09 березня 2010 року ухвалою Господарського суду Тернопільської області затверджено Реєстр вимог кредиторів по справі №11/Б-1203 відносно Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" (с.Зарубинці, Збаразького району, Тернопільської області, код ЄДРПОУ 00375065) у тому числі включено до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 . Окрім цього, ухвалами Господарського суду Тернопільської області неодноразово продовжувався строк процедури розпорядження майном ДП "Зарубинський спиртовий завод", яка триває до цього часу.
Провадження по даній справі про банкрутство ДП "Зарубинський спиртовий завод" здійснюється з 2009  року за Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  в редакції, чинній на день порушення справи про банкрутство.
21.10.2019 р. набрав чинності  Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII.
Зі змісту п.2    Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства    вбачається, що з дня введення в дію цього    Кодексу    визнається таким, що втратив чинність зокрема    Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"    (Відомості Верховної Ради України, 1992 p., № 31, ст. 440 із наступними змінами).
Відповідно до ч.1    ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства    провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до    статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими  Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
За вказаних обставин, спір про визнання недійсним Договору оренди обладнання №04-07/18 від 04 липня 2018 підлягає розгляду Господарським судом Тернопільської області за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство №11/Б-1203 про банкрутство ДП "Зарубинський спиртовий завод".
Нормою  4.7 ст. 44 Кодексу визначено, що у процедурі розпорядження майном боржник не має права без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів) вчиняти значні правочини, вчинення яких не заборонено цим Кодексом.
Однак, відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його недійсним" (дійсним на час укладення Договору) керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо: передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного капіталу господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик, кредитів, поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.
Відповідно до ч.1 ст. 66 Господарського суду У країни, майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.
Відповідно до ч.1 ст. 66 Господарського суду України, джерелами формування майна підприємства, зокрема, є грошові та матеріальні внески засновників.
Відтак, коштами у складі майна суб`єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб`єктів з іншими суб`єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства. Таким чином, кошти, які в подальшому за умовами Договору, передбачались в якості орендних платежів, входять до складу майна (активів) боржника.
Як вбачається із інформації арбітражного керуючого у протоколах проведення зборів комітету кредиторів ДП "Зарубинський спиртовий завод" у справі №11/Б-1203, балансова вартість необоротних активів становить 8 444 000,00 грн. Один відсоток балансової вартості активів, відповідно становить 84 440,00 грн.
Укладаючи договір, відповідач-2 взяв на себе обов`язок по сплаті орендної плати, за період на який укладався договір (5 років), у розмірі 13200000  грн, що у свою чергу перевищує 1% балансової вартості активів боржника.
Позивач, вважає, що  договір був укладений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки, відповідач-2 на момент укладення договору перебував у стані банкрутства, відповідно укладення договору оренди необхідно було погоджувати з розпорядником майна .
Згідно зі    ст. 11 Цивільного кодексу України    цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до  статті 509 Цивільного кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1    ст. 174 Господарського кодексу України    (далі -    ГК України) встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до ч. 1    ст. 80 Цивільного кодексу України    юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.
Цивільну дієздатність юридичної особи встановлено    статтею 92 ЦК України.
Так, ч.1    ст. 92 Цивільного кодексу України    визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
Згідно ч. 1    ст. 87 Цивільного кодексу України    для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), і якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.
Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом (ч. 2    ст. 87 ЦК України).
Відповідно до приписів чинного законодавства юридична особа здійснює діяльність через свої органи, компетенція, порядок створення, функціонування яких визначається установчими документами юридичної особи, тобто, в даному випадку, компетенція органів управління позивача визначається його Статутом.
Згідно Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 19.02.2020 в ЄДР значиться Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи", ідентифікаційний код 39389715, місцезнаходження: 46000, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. С.Крушельницької, 18. офіс 908/1.
Згідно підпункту 3.3 пункту 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду №11 від        29 травня 2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" із наступними змінами і доповненнями, у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органами юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.
Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.
Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов`язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.
Відповідно до п. 3.4. зазначеної вище Постанови пленуму, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути Відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.
Відповідно   до ч.1    ст. 241 ЦК України    правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.
Як вбачається з матеріалів справи 04 липня 2018 року між ТОВ "Українські енергетичні системи" та Державним підприємством "Зарубинський спиртовий завод" був підписаний Акт приймання-передачі обладнання до договору оренди №04-2/18 від 04.07.2018, відновна вартість орендованого обладнання становить 20 166 475,68грн. Сторони не мають претензій одна до одної щодо порядку передачі орендодавцем обладнання в оренду орендарю.
04 липня 2018 року між ТОВ "Українські енергетичні системи" та Державним підприємством "Зарубинський спиртовий завод" був підписаний Акт приймання-передачі обладнання до договору оренди № 04-2/18 від 04.07.2018, відновна вартість орендованого обладнання становить 1 127 161,95грн. Сторони не мають претензій одна до одної щодо порядку передачі орендодавцем обладнання в оренду орендарю.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2020 року у справі №921/275/19 позов задоволено. Зобов`язано Державне підприємство "Зарубинський спиртовий завод" виконати обов`язок за Договором оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 щодо повернення із оренди обладнання в натурі та повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи", обладнання згідно з визначеним в резолютивній частині рішення переліком.
При розгляді        справи № 921/275/19 судом було встановлено, що орендоване за договором оренди № 04-07/18 від 04.07.2018 обладнання використовувалось підприємством-орендарем у виробничій діяльності. Орендну плату за договором оренди обладнання №04-0/18 ДП "Зарубинський спиртовий завод" не сплачувало, оскільки орендодавцем не виставлялись рахунки на сплату орендної плати, оскільки ДП "Зарубинський спиртовий завод" знаходиться в процедурі банкрутства.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 16 вересня 2020 року у справі № 921/275/19 рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2020 у справі № 921/275/19 залишено без змін.
З наведеного випливає, що договір оренди обладнання №04-07/18 від 04.07.2018 року був схваленим,  про що свідчить передача обладнання в оренду, що підтверджується Актом приймання - передачі обладнання по договору оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 року та вимога ТОВ "Українські енергетичні системи" про повернення майна з оренди, що підтверджується рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2020 та постановою Західного апеляційного Господарського суду від 16.09.2020 року.
Крім того, як вбачається з поданих відповідачем 1 доказів, перед укладенням між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи" та Державним підприємством "Зарубинський спиртовий завод" договору оренди обладнання № 04-2/18 від 04 липня 2018 року в редакції, яка підписана між сторонами договору, розпорядником майна Стрельніковим В.В. надана згода /погодження/ в.о. директора ДП "Зарубинський спиртовий завод"        Берлад В.М. на укладення такого договору оренди обладнання, що підтверджується повідомленням № 1-20/23 від 26.05.2020 арбітражного керуючого, розпорядника майна Стрельнікова В.В., надісланим на адресу ТзОВ "Українські енергетичні системи".
За таких обставин справи апеляційний суд погоджується із висновоками суду першої інстанції про те, що оскаржуваний позивачем договір оренди обладнання №04-07/18 від 04.07.2018 року   відповідає нормам діючого законодавства України, а позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання його недійсним є необґрунтованими.
З підстав того, що позивачем не доведено та не обґрунтовано наявність підстав для визнання договору оренди обладнання № 04-07/18 від 04.07.2018 року недійсним, господарський суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Частиною 1  ст. 73 Господарського процесуального кодексу України    встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1   ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України    встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Частиною 2    ст. 79    Господарського процесуального кодексу України    визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для розгляду справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.        
Відповідно до ч. 1   ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.        
Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм ст.ст. 185, 195, 201, 266 ГПК України спростовуються матеріалами та обставинами справи.
З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2020 у справі №11/Б-1203(921/138/20) винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.
Керуючись ст.ст. 269,270,275,276,281,282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2020 року у справі №11/Б-1203 (921/138/20) залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя                                                                              О.Л. Мирутенко

Судді:                                                                                                  М.Б. Желік

                                                                                                                О.С. Скрипчук

“Повний текст постанови виготовлено 01.04.2021”