ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р.                                                       Справа №926/2174/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                  Галушко Н.А. 
суддів                                                                      Желіка М.Б.
                                                                      Орищин Г.В.

секретар судового засідання           Олійник Н.Б.

за участю представників учасників процесу:
від позивача: Книговський В.О. - в режимі відеоконференції;
від відповідача: Марчук Г.В.-представник

розглянувши апеляційну скаргу Національного природного парку "Вижницький" №143 від 04.03.2021 (Вх.№ ЗАГС 01-05/844/21 від 04.03.2021)
на рішення Господарського суду Чернівецької області  області  від 27.01.2021 (повний текст складено 05.02.2021)
у  справі  № 926/2174/20
за позовом: Державної екологічної інспекції Карпатського округу, м.Іван-Франківська 
до відповідача: Національного природного парку "Вижницький", смт. Берегомет Чернівецької області
про відшкодування шкоди в сумі 2   522 527,50 грн, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев на території об`єкту природно-заповідного фонду

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
Державна екологічна інспекція Карпатського округу звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Національного природного парку "Вижницький" про відшкодування шкоди в сумі 2   522 527,50 грн, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев на території об`єкту природно-заповідного фонду.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що під час проведення планового заходу державного нагляду (контролю) відповідача щодо дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів в період з 17 грудня 2019 року по 23 грудня 2019 року виявлено порушення, які не виявлені та не зафіксовані працівниками Національного природного парку "Вижницький", в результаті чого заподіяно шкоду у сумі 2   522 527,50 грн.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2021 у справі №926/2174/20 позов Державної екологічної інспекції Карпатського округу до Національного природного парку "Вижницький" про відшкодування 2   522 527,50 грн шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев на території об`єкту природно-заповідного фонду, задоволено в повному обсязі.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев (нанесення збитків). Отже, саме внаслідок бездіяльності працівників відповідача стало можливим і  відбулась незаконна порубка та пошкодження до ступеня припинення росту дерев на території НПП "Вижницький" невстановленими особами та заподіяна шкода.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Національним природним парком "Вижницький" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області  від 27.01.2021  у  справі №926/2174/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що судом не досліджено в чому конкретно полягала бездіяльність НПП «Вижницький» (тобто які дії не вчинені), а також не надано належно оцінки діям (заходам), які вживались відповідачем з метою недопущення незаконної рубки лісу.
Також, на думку скаржника позивачем не визначено та не доведено, які конкретні дії, виконання яких покладено на відповідача законом, не були ним вчинені.
Скаржник вважає, що висновки суду про наявність протиправної поведінки та вини НПП «Вижницький» спростовуються тим, що ним вчинялися всі дії, передбачені законодавством про охорону навколишнього природного середовища та Положенням про Національний природний парк, задля збереження і охорони лісів та недопущення самовільної рубки дерев на території лісового фонду, що переданий йому у користування. З акту перевірки №79/03 від 25.06.2020 не вбачається, яким чином Парк не забезпечив охорону і збереження закріплених за ним лісів, але чітко зазначено, що незаконні рубки лісових насаджень, здійснені третіми (невстановленими) особами, шкода заподіяна невстановленими  особами, за дії яких скаржник не є відповідальним.
Також, на думку скаржника, саме НПП "Вижницький", як постійний лісокористувач, є суб`єктом, якому повинна відшкодовуватися шкода, завдана навколишньому природному середовищу. 
Також, скаржником подано письмові пояснення б/н від 07.06.2021 (вх.ЗАГС №01-04/4226/21), в яких останній  посилається на те, що рішення суду не відповідає законності та обгрунтованості, судом при прийнятті рішення порушено норми процесуального права, судом неправильно застосовано норми матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що суд вирішив спір у справі, яка не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки позивач є юридичною особою публічного права, наділеним владним повноваженнями в питаннях, зокрема, охорони, захисту, використання та відтворення лісів. Національний природний парк «Вижницький» не завдав майнової шкоди Державній екологічній інспекції Карпатського округу, не є щодо неї боржником, а екологічна інспекція - потерпілим та його кредитором, спору про право цивільне між ними не існує. 

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
Державною екологічною інспекцією подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставна. Зокрема, позивач вважає, що безпідставним та необгрунтованим є посилання скаржника на те, що Парк здійснював заходи по перешкоджанню незаконному вирубуванню лісових насаджень та недопущенню самовільної рубки дерев на території природно-заповідного фонду шляхом проведення осінньо-весняних ревізій та рейдів, відповідно до наказів парку, а також, що парк, як лісокористувач, забезпечував охорону та збереження закріплених за ним лісів. Відповідачем не надано суду доказів, які б  свідчили про вчинення ним дій з метою збереження і охорони лісів та недопущення самовільної рубки дерев на території об`єкту природно -заподвіного фонду, що переданий йому у користування.
Безпідставним, на думку позивача також є твердження скаржника про те, що в спірному випадку цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести особи, які безпосередньо здійснювали самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев).

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2021 справу №926/2174/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Мирутенко О.Л.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2021 апеляційну скаргу Національного природного парку «Вижницький» залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі   56   756,88   грн, докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу та документально обгрунтувати наведені обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження, протягом 10 днів з дня   вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Розпорядженням керівника апарату №129 від 22.03.2021 призначено у справі проведення автоматизованої заміни судді члена колегії   Мирутенка О.Л. у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2021 року справу № 926/2174/20 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляціне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2021 у даній справі, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи №926/2174/20 на 20.04.2021 
Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 20.04.2021  та 01.06.2021 розгляд справи №926/2174/20 відкладався до 08.06.2021 в режимі відеоконференції.
Позивач (в режимі відеоконференції) та відповідач у судовому засідані підтримали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Обставини справи.
В період з 17.12.2019 по 23.12.2019, на підставі наказу Державної екологічної інспекції Карпатського округу № 409 від 26.11.2019, на виконання наказів Державної екологічної інспекції України від 30.11.2018 № 262 "Про затвердження Плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік" та Державної екологічної інспекції України від 01.04.2019 № 119 "Про реалізацію заходів державного нагляду (контролю) Держекоінспекції на 2019 рік", посадовими особами відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу управління державного екологічного нагляду (контролю) у Чернівецькій області, за участі уповноважених представників НПП "Вижницький" проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання НПП "Вижницький" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
За результатами планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання НПП "Вижницький" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів складено акт № 130/03 від 23.12.2019, в якому міститься відмітка про ознайомлення, згоду та отримання примірника цього акта в.о. директора НПП "Вижницький" Колотило М.П. 23.12.2019. Також, у відповідній графі акта наявна відмітка Яремчука В.М. про те, що зауваження до акту перевірки буде надано додатково. Відповідачем не надано зауважень до вищевказаного акту перевірки.
Актом перевірки № 130/03, встановлено , зокрема
Солонецьке ПНДВ:
Квартал 38 виділ 2,4 (2) (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 8-ми сироростучих та 1-го сухостійного дерева породи ялиця (перелікова відомість №1 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2019 року. 
Квартал 37 виділ 5(1) (зона регульованої рекреації)- виявлено незаконну порубку 5-ти сироростучих дерев породи ялиця (перелікова відомість №5 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2018-2019 року. 
Квартал 39 виділ 9 (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 15-ти сироростучих дерева породи бук, ялиця (перелікова відомість №6 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2018 - 2019 років. 
Квартал 20 виділ 15 (господарська зона) - виявлено незаконну порубку 12-ти сироростучих та 1-го сухостійного дерева породи дуб, ялина (перелікова відомість №4 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2018 - 2019 років. 
Квартал 51 виділ 4,8 (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 73-ох сироростучих  дерева породи бук, ялиця, верба (перелікова відомість №3 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2018 - 2019 років. 
Квартал 55 виділ 13,27,31,30,29,17 (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 26-ти сироростучих, 1-го сухостійного дерева та 1-го вітровального дерева породи бук, ялиця (перелікова відомість №7 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2018 - 2019 років. 
Квартал 6 виділ 4 (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 9-ти сироростучих  дерева породи  ялиця (перелікова відомість №8 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2018 - 2019 років. 
Квартал 7 виділ 11 (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 4-ох сироростучих  дерева породи дуб, граб, ялиця (перелікова відомість №9 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2019 року. Осіб, які здійснили дану порубку на день перевірки не встановлено. 
Квартал 51 виділ 7 (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 43-ох сироростучих та 1-го вітровального дерев породи ялиця (перелікова відомість №10 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2018 - 2019 років. Осіб, які здійснили дану порубку на день перевірки не встановлено. 
Квартал 51 виділ 8 (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 1-го сироростучого та 2-ох вітровальних дерев породи ялиця (перелікова відомість №11 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2019 року. 
Квартал 50 виділ 3 (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 48-ми сироростучих та 2-ох вітровальних дерев породи ялиця (перелікова відомість №12 додається). Незаконна порубка здійснена в період 2018 - 2019 років. 
Квартал 55 виділ 29,31 (зона регульованої рекреації) - виявлено незаконну порубку 3-ох сироростучих дерев породи ялиця (новорічні ялинки), (перелікова відомість №13 додається). Незаконна порубка здійснена в грудні місяці 2019 років. Осіб, які здійснили дану порубку на день перевірки не встановлено. 
Квартал 54 виділ 5 (зона регульованої рекреації) -  виявлено незаконну порубку 23-ох сироростучих дерев породи ялиця, бук (перелікова відомість №2 додається), які не були відведені до рубки та не були відмічені відпускним клеймом. Незаконна порубка здійснена в період 2019 року.
Встановлено, що дані порушення не виявляли працівники парку, про що свідчить відсутність акту про лісопорушення, відсутність реєстрації даних випадків в книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах та на спилі пеньків. Осіб які здійснили дані порубки на день перевірки не встановлено. Пеньки незаконно зрізаних дерев замасковані листям, гілками та глиною.  Діаметр пеньків зазначався у корі за фактичним зрізом та замірявся працівниками НПП "Вижницький" повіреною рулеткою та зазначався як середнє арифметичне значення між найбільшим та найменшим замірами діаметрів. Вищезазначені є порушенням ст. 12, 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" ст. 19 Лісового кодексу України. ст.21 Закону України "Про природно-заповідний фонд України". 
Квартал 7 виділ 15,16 (зона регульованої рекреації) - санітарно-вибіркова рубка 2019 року на площі 3,7 га. На проведення лісогосподарського заходу підприємством виписаний спеціальний дозвіл, лісорубний квиток від 22.08.2019 року № 007289 ліміт на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення №1767/08/3-2019. Насадження відведене в рубку у відповідності до Санітарних правил в лісах України.  Насадження знаходиться в фазі проведення лісозаготівельних робіт, деревина вивозиться, очистка  проводиться одночасно із заготівлею деревини. Під час проведення перевірки було встановлено факти порушення розробки лісосіки в частині: трелювання заготовленої деревини не по наміченим волокам, а також несвоєчасне та незадовільне очищення місць заготівлі від порубкових решток, що є порушенням встановленого порядку заготівлі та вивезення деревини. Вищезазначене є порушенням ст. 12, 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" ст. 19 Лісового кодексу України, ст.21 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".
Згідно з розрахунком, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 541 від 24.07.2013 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" розмір шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок вищезазначеної незаконної порубки сироростучих, сухостійних, вітровальних дерев та незаконно порубка новорічних ялинок, скоєних невідомими особами на території Солонецького ПНДВ НПП "Вижницький" в період 2018-2019 роках становить 2   522 527,50 грн.
26.12.2019 позивач звернувся до відповідача із претензією № 03.5/548 про відшкодування шкоди в сумі 2   522 527,50 грн заподіяної державі внаслідок незаконної рубки дерев та території об`єкту природно-заповідного НПП "Вижницький".
20.01.2020 відповідачем подав заперечення на претензію, в якій зазначає, що претензія не підлягає задоволенню, оскільки Державна екологічна інспекція Карпатського округу не підтвердила право на представництво інтересів держави в даних правовідносинах та НПП "Вижницький" є потерпілою стороною в наслідок незаконної рубки дерев невідомими особами. 
Оскільки НПП "Вижницький" не відшкодовано шкоду у сумі 2   522 527,50 грн в добровільному порядку, Державна екологічна інспекція Карпатського округу звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев на території об`єкту природно-заповідного фонду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.
Предметом судового розгляду є поданий позов Державної екологічної інспекціі  Карпаського округу до Національного природного парку «Вижницький», як постійного лісокористувача, про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу шляхом незаконної порубки дерев.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.
Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції   та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України у від 01.04.2008 № 4-рп/2008).
У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною першою   статті 4 ГПК України   право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Отже, норми   Конституції України   та господарського процесуального законодавства закріплюють право органів місцевого самоврядування звертатися до господарського суду з позовами саме у випадку, коли: 1)   між сторонами існує юридичний спір;   2) відповідна справа віднесена до юрисдикції господарського суду.
Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена   статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених   законом   випадках. 
За приписами статті 2 Господарського кодексу України   (далі -   ГК України), відповідно до якої учасниками відносин у сфері господарювання є, зокрема, суб`єкти господарювання та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності
Відповідно до пункту 7 частини першої   статті 4 КАС України   суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої   статті 19 КАС України   визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції, тобто хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта, у яких одна особа може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, у яких виник спір (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17, від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 02.04.2019 у справі № 137/1842/16-а).
Водночас Державна екологічна інспекція Карпатського округу заявляючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу шляхом незаконної порубки дерев, не була законодавчо вповноважена владно керувати поведінкою відповідача, указувати або забороняти йому певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність, а відповідач відповідно не був зобов`язаний виконувати вимоги інспекції. Отже, спір у цій справі не відповідає наведеним вище критеріям публічно-правового спору.
З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що суд вирішив спір у справі, яка не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки позивач є юридичною особою публічного права, наділеним владним повноваженнями в питаннях, зокрема, охорони, захисту, використання та відтворення лісів, є помилковим.
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2020 №134, Державна екологічна інспекція Карпатського округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.
Пунктом 2 розділу II Положення передбачено, що Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про використання, охорону і відтворення об`єктів рослинного світу; про охорону, захист, використання та відтворення лісів, про охорону і використання територій та об`єктів природно- заповідного фонду. 
Пунктами 9,10 розділу II вищевказаного Положення визначено, що Інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами. Вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.
Відповідно до п. 5.9 Положення Про Національний природний парк "Вижницький" (нова редакція) у редакції наказу Мінприроди від 05.12.2016 № 460, яке затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 29.10.2007 № 543 державний контроль за додержанням режиму Парку здійснюється Державною екологічною інспекцією України.
Як підтверджено матеріалами справи, Державною екологічною інспекцією Карпатського округу у Чернівецькій області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання Національним природним парком "Вижницький" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якого складено акт №130/03.
Відповідно до статей 16, 17 Лісового кодексу України   право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
Як встановлено судом першої інстанції, пунктом 1.1. Положення Про Національний природний парк "Вижницький" (нова редакція) у редакції наказу Мінприроди від 05.12.2016 № 460, яке затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 29.10.2017 № 543 встановлено, що НПП "Вижницький" створений відповідно до Указу Президента України від 30 серпня 1995 року № 810 "Про створення національного природного парку "Вижницький", є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.
Згідно п. 2.2 Положення основними завданнями парку є, зокрема, збереження та відтворення цінних природних та історико-культурних комплексів та природних об`єктів Буковинських Карпат, включаючи підтримання та збереження екологічної природної рівноваги в регіоні; створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних комплексів та об`єктів.
Пунктами 5.1., 5.2., 5.4. Положення встановлено, що охорона території Парку покладається на службу його охорони, що входить до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Службу державної охорони Парку очолює директор Парку, який несе повну відповідальність за організацію її діяльності та забезпечення додержання режиму території, а також збереження, відтворення та раціональне використання природних комплексів і ресурсів у межах його території. Основними завданнями служби державної охорони є забезпечення додержання режиму охорони території та природних об`єктів, попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства.
З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що Національний природний парк "Вижницький" є постійним лісокористувачем, який створений з метою збереження, відтворення і раціонального використання природних ландшафтів Буковинських Карпат. 
Частиною другою   статті 19 Лісового кодексу України визначено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.
Відповідно до пункту 5 статті 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Статтею 86 Лісового кодексу України передбачено, що організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Статтею 93 Кодексу передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.
Враховуючи викладене, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. 
При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2018 у справі №909/1111/16).
Згідно статті 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.
Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Згідно статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю.
Частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (частина друга   статті 1166 ЦК України).
Згідно зі статтею 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Колегія суддів погоджується щодо того, що факт виявлення незаконної рубки лісу та відсутність безпосередньо у відповідача, як особи, зобов`язаної здійснювати контроль за збереженням лісів, будь-якої інформації з приводу даного факту та своєчасного його виявлення свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу.
Таким чином, відповідач, як постійний лісокористувач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконної  рубки 279 шт (збитки) не відведених в рубку дерев на території Солонецького природоохоронного науково-дослідного відділення НПП "Вижницький". Зазначена рубка скоєна невстановленими особами в період 2018-2019 роках. Дані порушення не виявлялись працівниками Парку, про що свідчить відсутність акту про лісопорушення, відсутність реєстрації даного випадку в книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах на зрізі пенька.
Отже, неналежне виконання відповідачем встановлених законодавством та Положенням обов`язків підтверджується актом, складеним за результатом проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 130/03, який у встановленому законодавством порядку не оскаржений та не скасований.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" від 24.07.2013 № 541 затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають здерев`яніле стебло, до ступеня припинення росту (додаток № 1) за кожне дерево, зрубане або пошкоджене до ступеня припинення росту з діаметром дерева у корі біля шийки кореня.
Відповідно до розрахунку, складеного позивачем на підставі акту проведеного планового заходу № 130/03 та згідно до Постанови КМУ від 24.07.2013 № 541 розмір шкоди внаслідок вищезазначеної незаконної порубки на території НПП "Вижницький" становить 2   522 527,50 грн.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що скаржник, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев (нанесення збитків).
Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що  покладення відповідальності виключно на осіб, що безпосередньо здійснюють незаконне вирубування та звільнення від юридичної відповідальності, як засобу державного примусу, лісокористувачів знівелює принцип невідворотності покарання за неналежну охорону ввіреного в їх користування лісового фонду та призведе до втрати найбільш дієвого механізму стимулювання стосовно самих лісокористувачів до належного виконання покладених на них обов`язків з охорони лісу.
Так, дослідивши усі обставини та зібрані у справі докази, судом встановлено факт незаконної порубки на підконтрольній відповідачеві території Національного природного парку, внаслідок чого державі заподіяно шкоду у розмірі 2   522 527,50 грн. 
Також, судом встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної бездіяльності відповідача, котра виявилась у незабезпеченні ним належної охорони і захисту лісу. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань, які покладені на нього лісовим і природоохоронним законодавством та Положенням, відбулася незаконна порубка невстановленими особами 279 дерев, а також наявність безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і бездіяльністю відповідача, адже шкода виступає об`єктивним наслідком бездіяльності відповідача через недотримання лісового і природоохоронного законодавства; наявність самої шкоди. 
Оскільки відповідачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано належних, достатніх та допустимих доказів відсутності його вини та вчинення ним дій, спрямованих на збереження та охорону лісів та недопущення самовільної рубки лісу, наявний склад цивільного правопорушення та правові підстави для задоволення позовних вимог.
При цьому, судова колегія відхиляє посилання скаржника на те, що розмір заподіяної шкоди є недоведеним. Доводи скаржника про відсутність в його діях повного складу цивільного правопорушення, а саме вини та причинно-наслідкового зв`язку, а також про недоведеність розміру збитків, спростовуються встановленими судами фактичними обставинами справи та зазначеними вище законодавчими приписами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про задоволення позову ґрунтується на встановлених обставинах і оцінених доказах та повністю узгоджується з приписами чинного законодавства.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, питання вичерпності висновків суду, судова колегія ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1,3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судова колегія звертає увагу на те, що судове рішення переглядається на момент його прийняття судом першої інстанції з врахуванням тих доказів, які були в матеріалах справи саме на момент прийняття рішення судом першої інстанції та фактичних обставин, які існували на момент його прийняття
В силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. 
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та правильним застосуванням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає. 
Судовий збір.
Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за розгляд  апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 129, 269,270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, 
Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :
1.          Рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2021 у справі №926/2174/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Національного природного парку "Вижницький" №143 від 04.03.2021 (Вх.№ ЗАГС 01-05/844/21 від 04.03.2021) без задоволення. 
2. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.06.2021.

Головуючий суддя                                                   Галушко Н.А. 

суддя                                                                       Желік М.Б.

            суддя                                                                       Орищин.А. В.