Справа № 344/6401/21 
Провадження № 22-ц/4808/987/21 
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В. 
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючої (суддя-доповідач)                Мелінишин Г.П.
       суддів:                                        Пнівчук О.В., Томин О.О.,        
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на ухвалу Івано-Франківського міського суду в складі судді Шамотайла О.В., постановлену 27 квітня 2021 року в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
в с т а н о в и в :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Атаманюк В.М., звернулась в суд з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 21197 від 03 лютого 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з неї на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» 19 731,61 грн. Одночасно адвокатом подано заяву про забезпечення позову.
На обґрунтування підсудності справи за вибором позивача цьому суду представник ОСОБА_1 посилався на положення частини 12 статті 28 ЦПК України, щодо права пред`явлення позову до стягувача за місцем виконання виконавчого напису в місті Івано-Франківську - по місцю роботи позивачки в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2021 року справу та матеріали заяви про забезпечення позову передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. При цьому суд виходив з того, що виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса відкрито в Дніпровському районі м. Києва, і боржником постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржувалась. Відповідно оспорюваний виконавчий напис виконується приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва.
Не погодившись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Атаманюк В.М. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
На його думку, суд неправильно застосував норму частини 12 статті 28 ЦПК України, відповідно до якої позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню можуть пред`являтись за місцем його виконання. Так за змістом статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. А тому місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів можуть не співпадати. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №263/14171/19. 
Таким чином, дана справа підсудна Івано-Франківському міському суду, тобто суду за місцем виконання виконавчого напису по місцю роботи позивачки в місті Івано-Франківську. 
Правом на подання відзиву інші учасники справи не скористались.
В силу частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви та підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» є м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6.
Разом з тим статтею 28 ЦПК України визначено підсудність справ за вибором позивача. Так, частиною 12 цієї статті передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Передаючи справу за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що місцем виконання виконавчого напису є місто Київ, оскільки виконавче провадження з його виконання відкрито приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В.
Однак з таким висновком колегія суддів погодитись не може.
Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Тобто виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.
Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №263/14171/19.
Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 03 лютого 2021 року видано виконавчий напис № 21197, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 19 731,61 згідно кредитного договору від 16 вересня 2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 19 березня 2021 року при примусовому виконанні цього виконавчого напису звернуто стягнення на доходи боржника. При цьому зазначено, що згідно відповіді ДФСУ від 04 березня 2021 року боржник отримує доходи в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області, що знаходиться в м. Івано-Франківську, вул. Січових Стрільців, будинок 15. Постановлено здійснювати відрахування із її доходів в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми 22 680,27 грн (а.с. 6). 
Відтак ОСОБА_1 офіційно працевлаштована в місті Івано-Франківську та отримує дохід, на який приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва звернуто стягнення. 
Пред`являючи до Івано-Франківського міського суду позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачка використала належне їй право вибору суду за правилами альтернативної підсудності. Позов подано до суду за місцем виконання виконавчого напису, тобто за місцем її роботи, що відповідає частині 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частині 12 статті 28 ЦПК України.
Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про непідсудність даної справи Івано-Франківському міському суду.
Таким чином оскільки на час звернення з даним позовом справа була підсудна саме цьому суду, то були відсутні правові підстави для її передачі до Дніпровського районного суду міста Києва.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Атаманюка Володимира Михайловича задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                         Г.П. Мелінишин
Судді:                                                                                О.В. Пнівчук
                                                                               О.О. Томин

       
Повний текст постанови складено 17 червня 2021 року.