П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/20212/20 
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М. 
          Суддя-доповідач:  Залімський І. Г. 

08 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Драчук Т. О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Міністерства оборони України  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  15 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про  визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду  із позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:
- при вирішенні справи застосувати принцип in dubio pro tributario (надання переваги найбільш сприятливому для особи тлумаченню законодавства) надавши перевагу найбільш сприятливому для позивача тлумаченню статей 16-16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яке надає позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи з 22.11.2019, внаслідок, захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, не пов`язаної із отриманим позивачем 17.08.2014 пораненням;
- визнати протиправним і скасувати пункт 2 рішення Міністерства оборони України оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.09.2020 №126 про відмову, як особі звільненій з військової служби за контрактом, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи з 22.11.2019, внаслідок, захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, не пов`язаної із отриманим 17.08.2014 пораненням;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 , як військовослужбовцю за контрактом одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вперше при первинному огляді інвалідності 3 групи з 22.11.2019, внаслідок, захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, не пов`язаної із отриманим 17.08.2014 пораненням, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, працездатних осіб на 1 січня 2019 року, відповідно до Закону правовий захист військовослужбовців та членів їх затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 позов задоволено частково, ухвалено:
- визнати протиправними відмову Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги і направлення документів на доопрацювання та скасувати рішення Міністерства оборони України відносно ОСОБА_1 , оформлене протоколом від 03.09.2020 №126;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву про призначення та нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням з 22 листопада 2019 року інвалідності ІІІ групи, з урахуванням висновків суду.
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності чи більшого ступеня втрати працездатності, виплата одноразової грошової допомоги, у зв`язку із змінами, не відбувається. З дня первинного встановлення втрати працездатності 10% (03.04.2015) до дня встановлення III групи інвалідності (22.11.2019) минуло понад два роки. Таким чином, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII дворічний строк обчислюєтеся з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.
Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_1 до 05.05.2017 проходив військову службу за контрактом на посадах сержантського складу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) Збройних Сил України, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.05.2017 №103.
У період з 23.04.2014 до 17.08.2014 та з 26.06.2015 до 15.09.2015, з 27.04.2016 до 11.05.2016 позивач безпосередню брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, на території Донецької області, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 15.08.2019 №481.
17.08.2014 під час виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, при участі в антитерористичній операції та виконанні бойового завдання біля с.Ясинувате Донецької області під час руху колони потрапив під обстріл незаконних озброєних формувань внаслідок чого отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення правого стегна, лівого передпліччя, що підтверджується довідкою військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 07.11.2016 №1695 про обставини поранення.
03.04.2015 Житомирською обласною медико-соціальною комісією при огляді позивачу було встановлено часткову втрату працездатності 10%, без встановлення інвалідності (довідка МСЕК серія ЖИА №004233). Акт огляду МСЕК №201/2 від 03.04.2015 не наданий.
У свідоцтві про хворобу №769 від 21.08.2015 вказано, що поранення, травма, так, пов`язані із захистом Батьківщини, захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку з частковою втратою працездатності.
Постановою Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 02.10.2019 №2754 встановлено, що захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 «Дисцикуляторна енцефалопатія II ст., змішаного ґенезу, з лікворо-динамічними порушеннями, лікворо-гіпртенивними кризами (2-3 на тиждень), мнестичним зниженням, цефалгічним та цребрастенічним синдромами, вестибулоатактичними порушеннями, астено-невротичним синдромом», що підтверджено військово-обліковими та медичними документами, - захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини (витяг з протоколу засідання ЦВЛК від 02.10.2019 №2754.
23.12.2019 Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 при первинному огляді позивача встановлено інвалідність ІІІ групи з 22.11.2019 внаслідок захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААБ №549580.
23.12.2019 Департаментом соціальної політики Житомирської міської ради встановлений статус особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 .
19.06.2020 позивач звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат (далі - Житомирський ОМВК) про виплату йому одноразової грошової допомоги згідно з статтями 16-16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як інваліду 3 групи з 22.11.2019 внаслідок захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини.
На звернення головного лікаря Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи щодо уточнення причинного зв`язку отриманого позивачем 17.08.2014 поранення, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України надіслала лист від 06.07.2020 №1338. У листі Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України зазначила: <...> Звільнений в запас 05.05.2017. На час звільнення з військової служби документальних підтверджень про наявність захворювань нервової та судинної систем у ОСОБА_1 немає. Після звільнення з військової служби у зв`язку із погіршенням стану здоров`я ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою у заклади охорони здоров`я з приводу патології нервової та судинної систем, що в подальшому призвело до розвитку захворювань: "Дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст. змішаного генезу з лікворо- динамічними порушеннями, лікворо-гіпертензивними кризами (2-3 рази на тиждень), мнестичним зниженням, цефалгічним та церебрастенічним синдромами, вестибуло- атактичними порушеннями. Астено-невротичного стану з інсомнією складного ґенезу з проявами емоційно-вольової нестійкості, когнетивно-мнестичним зниженням", що підтверджено медичними документами, зокрема Протоколом засідання ЦВЛК ЗС України від 02.10.2019 №2754 захворювання пов`язані із захистом Батьківщини. Враховуючи зазначене, у даному випадку поранення (вогнепальні осколкові поранення правого стегна і лівого передпліччя) та захворювання (дисциркуляторна енцефалопатія II ст. змішаного ґенезу) ОСОБА_1 одержані (виникли) за різних обставин, тому, згідно вимог пункту 21,16 глави 21 розділу, 11 діючого Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (зі змінами) військово-лікарськими комісіями встановлено різні причинні зв`язки щодо них».
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (комісія МОУ) від 03.09.2020 №126 документи ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання, оскільки заявником не подано висновок ЦВЛК у якому зазначено причинний зв`язок, який став підставою для встановлення інвалідності.
Позивач не погоджується із вказаним рішенням, а тому звернувся до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Комісія Міністерства оборони України не врахувала, що у 2015 році позивач під час обстрілу отримав травми, внаслідок яких йому встановлено часткову втрату працездатності 10%, а 22 листопада 2019 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, яка не пов`язана із пораненням, отриманим у 2015 році. Отже, відмова Міністерства оборони України та направлення документів на доопрацювання є протиправними.
Для повного захисту прав позивача в рамках заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з частиною першої статті 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-XIІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Аналіз зазначених норм, дає підстави зробити висновок про те, що виплата одноразової грошової допомоги з підстав встановлення інвалідності та/або встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності не є самостійними та окремими підставами для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки визначальним для встановлення права на виплату одноразової грошової допомоги є не ступінь тяжкості ушкодження здоров`я, а рішення органу МСЕК про наявність такого ушкодження (яке викликало втрату працездатності або встановлення групи інвалідності).
Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Відтак, пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено вирішення питання виплати одноразової грошової допомоги шляхом її виплати з урахуванням раніше виплаченої суми тим особам, яким раніше уже було встановлено факт ушкодження здоров`я і які раніше уже таку допомогу отримували.
Одночасно, цією нормою також передбачено обмеження такої виплати строком у два роки з часу попереднього встановлення факту ушкодження здоров`я.
Проте, ті особи, стан здоров`я яких погіршиться після спливу двох років з часу первинного встановлення факту ушкодження здоров`я, втрачають право на виплату одноразової грошової допомоги, в тому числі з врахуванням раніше виплаченої суми.
З огляду на зазначене, дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.12.2020  у справі №1.380.2019.006957 у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, від 02.04.2021 у справі  №806/1197/18.
Так, Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957 дійшов наступних висновків: встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати одноразової грошової допомоги; встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми; дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту першого рішення компетентного органу (МСЕК), яким встановлено інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Оскільки з дня встановлення ступеня втрати працездатності позивачу (03.04.2015) до дня встановлення ІІІ групи інвалідності (22.11.2019) минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Таким чином, станом на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності він не мав права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Відмовити у задоволення позову. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Драчук Т. О.