ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 362/4026/20                                                                       Суддя першої інстанції: Лебідь-Гавенко Г.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 квітня 2021 року                                                                                     м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                         - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Костюк Л.О. та Кузьмишиної О.М.,  
          за участю секретаря                     - Король Ю.В.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року, яке проголошене о 12 год. 38 хв. та складене у повному обсязі 22 лютого 2021 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати постанови Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України (далі - постанова про накладення адміністративного стягнення) серії 1АВ № 00039113 від 06 червня 2020 року, серії 1АВ № 00035835 від 06 червня 2020 року, серії 1АВ № 00084483 від 09 червня 2020 року, серії 1АВ № 00144550 від 12 червня 2020 року, серії 1АВ № 00290956 від 16 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1  ст. 122 КУпАП.  
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач просить суд врахувати, що вона виїжджала на трасу М-05 «Київ-Одеса» з дороги Т1023 у напряму з м. Васильків до м. Києва, яка не містить дорожніх знаків, які б свідчили про обмеження швидкості руху в 50 км/год. Також позивач зазначає, що налаштування технічного засобу вимірювання швидкості дорожнього руху Каскад 046-1219 на фіксацію обмеження швидкості руху в 50 км/год є незаконним. На думку позивача позначення населеного пункту «Глеваха» дорожнім знаком 5.45 на автомобільній дорозі державного значення не узгоджується із п. 10.7.40 ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні». Позивач наголошує також на тому, що у разі визнання ділянки дороги, де розміщено технічний засіб вимірювання швидкості, автомобільною дорогою місцевого значення, дозвіл на встановлення такого приладу має надаватися органом місцевого самоврядування. 
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Департаменту патрульної поліції не надходив. 
Під час судового засідання представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній. 
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що постановами про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на неї штраф у розмірі по 255 грн 00 коп., а саме: 
-          згідно з постановою серії 1АВ № 00003244 від 01 червня 2020 року позивач 01 червня 2020 року о 15 год. 51 хв. за адресою автошлях М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м керувала транспортним засобом ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 47 км/год, чим порушила п. 12.9 (б)  Правил дорожнього руху  України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі -  Правил дорожнього руху);
          -          згідно з постановою серії 1АВ № 00013761 від 03 червня 2020 року позивач 02 червня 2020 року о 15 год. 45 хв. за адресою автошлях М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м керувала транспортним засобом ЗАЗ Lanos номерний знак НОМЕР_1 з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 47 км/год, чим порушила п. 12.9 (б)  Правил дорожнього руху;
          -          згідно з постановою серії 1АВ № 00039113 від 06 червня 2020 року позивач 04 червня 2020 року о 15 год. 47 хв. за адресою автошлях М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м керувала транспортним засобом ЗАЗ Lanos номерний знак НОМЕР_1 з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 37 км/год, чим порушила п. 12.9 (б)  Правил дорожнього руху;
          -          згідно з постановою серії 1АВ № 00035835 від 06 червня 2020 року позивач 04 червня 2020 року о 08 год. 30 хв. за адресою автошлях М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м керувала транспортним засобом ЗАЗ Lanos номерний знак НОМЕР_1 з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 38 км/год, чим порушила п. 12.9 (б)  Правил дорожнього руху;
          -          згідно з постановою серії 1АВ № 00084483 від 09 червня 2020 року позивач 09 червня 2020 року о 15 год. 55 хв. за адресою автошлях М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м керувала транспортним засобом ЗАЗ Lanos номерний знак НОМЕР_1 з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 33 км/год, чим порушила п. 12.9 (б)  Правил дорожнього руху;
          -          згідно з постановою серії 1АВ № 00144550 від 12 червня 2020 року позивач 02 червня 2020 року о 08 год. 20 хв. за адресою автошлях М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м керувала транспортним засобом ЗАЗ Lanos номерний знак НОМЕР_1 з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 38 км/год, чим порушила п. 12.9 (б)  Правил дорожнього руху;
          -          згідно з постановою серії 1АВ № 00290956 від 16 червня 2020 року позивач 05 червня 2020 року о 15 год. 32 хв. за адресою автошлях М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м керувала транспортним засобом ЗАЗ Lanos номерний знак НОМЕР_1 з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 23 км/год, чим порушила п. 12.9 (б)  Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із вказаними постановами Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування.
Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що у дні та час, зафіксовані в оскаржуваних постановах, перебувала в іншому місці, а керування транспортним засобом здійснювала інша особа. Також позивач зазначала, що на ділянці дороги, де встановлений технічний засіб вимірювання швидкості дорожнього руху Каскад 046-1219, дозволений рух зі швидкістю 110 км/год, а дорожніх знаків у напрямку руху автомобіля, які б вказували на обмеження швидкості руху до 50 км/год, не було.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що умови, за яких власник звільняється від адміністративної відповідальності з тих підстав, що транспортним засобом керувала інша особа, визначені у ст. 142 КУпАП. Існування таких умов позивач не довела. Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що технічний засіб вимірювання швидкості дорожнього руху Каскад 046-1219 був встановлений на відповідній ділянці дороги з дотримання вимог законодавства та містив правильні налаштування щодо обмеження швидкості руху. Суд першої інстанції встановив наявність дорожніх знаків на автошляху М-05, які обумовили саме такі налаштування пристрою. Доводи позивача про те, що її автомобіль рухався з іншого напрямку, де відповідні дорожні знаки відсутні, суд визнав непідтвердженими.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Під час апеляційного розгляду справи позивач не наполягала на звільненні її від відповідальності на підставі ст. 142 КУпАП.
Згідно з оскаржуваними постановами позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Вказана норма передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 2793 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Як раніше зазначалося, правопорушення, які полягали у перевищенні швидкості руху, були зафіксовані в автоматичному режимі. ОСОБА_1 не заперечує проти того, що автомобіль ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю, що перевищу 50 км/год.
Свої вимоги щодо скасування постанов про накладення адміністративного стягнення серії 1АВ № 00039113 від 06 червня 2020 року, серії 1АВ № 00035835 від 06 червня 2020 року, серії 1АВ № 00084483 від 09 червня 2020 року, серії 1АВ № 00144550 від 12 червня 2020 року, серії 1АВ № 00290956 від 16 червня 2020 року позивач обґрунтовує тим, що на ділянці автошляху М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м на час виникнення спірних правовідносин був дозволений рух транспортних засобів зі швидкістю 110 км/год.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ділянка автошляху М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м знаходиться у межах населеного пункту «Глеваха». 
Особливості визначення швидкості руху визначені у розділі 12 Правил дорожнього руху. 
Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до п. 12.6 Правил дорожнього руху поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год.; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год.; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год.; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.
Отже, на автомобільній дорозі в межах населеного пункту з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, дозволяється рух зі швидкістю не більше 110 км/год, проте за умови, що такий населений пункт позначений знаком 5.47. 
Положеннями п. 1.10 Правил дорожнього руху передбачено, що виїзд і в`їзд на територію населеного пункту позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.
Дорожній знак 5.47 «Початок населеного пункту» містить найменування населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Вказаний дорожній знак зображує найменування населеного пункту літерами білого кольору на синьому фоні. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції Департамент патрульної поліції надав копії схеми організації дорожнього руху на 29 км + 300 м - 30 км та 24 км - 25 км + 100 м автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса. Згідно з вказаною схемою виїзд та в`їзд на територію населеного пункту на час виникнення спірних правовідносин був позначений дорожніми знаками 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.46 «Кінець населеного пункту». Вказані дорожні знаки зображують найменування населеного пункту літерами чорного кольору на білому фоні. 
З огляду дорожній знак, який позначений в`їзд на територію населеного пункту «Глеваха», колегія суддів приходить до висновку про те, що максимальна швидкість руху на ділянці автошляху М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м визначається саме відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху та становить 50 км/год.
Натомість положення п. 12.6 Правил дорожнього руху не діють на вказаній ділянці дороги з огляду на позначення назви населеного пункту іншим знаком ніж 5.47. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані також тим, що траса М-05 Київ-Одеса є дорогою державного значення з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, у зв`язку з чим встановлення дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.46 «Кінець населеного пункту» не відповідає вимогам п. 10.7.40 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні». 
Регулювання дорожнього руху здійснюється відповідно до розділу 8 Правил дорожнього руху. 
Згідно з п.п. 8.1, 8.21 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.
Положення п. 10.7.40 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» передбачають, що знаки 5.47 «Початок населеного пункту» і 5.48 «Кінець населеного пункту» повинні застосовуватись для позначення початку та кінця населеного пункту, в якому на дорозі де встановлені ці знаки не діють вимоги Правил дорожнього руху, які регулюють порядок руху у населених пунктах. На дорогах з однією, двома або трьома смугами для руху в обох напрямках знак 5.48 допускається розміщувати ліворуч, на зворотному боці знака 5.47, призначеного для водіїв транспортних засобів що рухаються у зустрічному напрямку.
Разом з тим, вказаний пункт та інші норми ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» не встановлюють правил, відповідно до яких вказані дорожні знаки підлягають обов`язковому розміщенню на всіх без виключення автомобільних дорогах державного значення, як і не встановлюють заборони щодо розміщення на таких автомобільних дорогах дорожніх знаків 5.45 та 5.46.
Крім того, відповідність схеми організації дорожнього руху на ділянці автошляху М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м не є предметом цього спору. 
Колегія суддів також враховує, що Правила дорожнього руху містять виключний перелік дорожніх знаків, розміщення яких з порушенням установленого порядку, може бути підставою для звільнення від відповідальності за невиконання вимог таких знаків.
Так, відповідно до абз. 3 п. 12.10 Правил дорожнього руху у разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.
Натомість позивач посилається на встановлення з порушенням вимог національних стандартів дорожніх знаків дорожніх знаків 5.45 та 5.46.
Вимоги адміністративного позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються також на тому, що вона виїжджає на автомобільну дорогу М-05 Київ-Одеса з м. Васильків і дорожній знак, який позначає населений пункт «Глеваха», розміщений  на ділянці дороги, що передує такому виїзду. 
Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, адже з метою доведення переконливості таких доводів представник у судовому засіданні наголошував на тому, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у м. Василькові, у зв`язку з чим прямувала у напрямку м. Києва саме з м. Василькова. 
Разом з тим, позивач в адміністративному позові та скаргах, які подавала до Департаменту патрульної поліції, стверджувала, що транспортним засобом керувала інша особа. Враховуючи, що ОСОБА_1 , згідно з її поясненнями, була відсутня в автомобілі на час подій, описаних в оскаржуваних постановах, колегія суддів вважає доводи вказаної особи щодо напрямку руху транспортного засобу необґрунтованими. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані також тим, що технічний засіб вимірювання швидкості дорожнього руху Каскад 046-1219 був установлений без дотримання вимог п. 11 Порядку функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833. Такі доводи побудовані на припущені, що ділянка автошляху, де розміщено вказаний технічний засіб, належить до автомобільних доріг місцевого значення. 
Згідно з витягом із Реєстру засобів вимірювальної техніки технічний засіб вимірювання швидкості дорожнього руху Каскад 046-1219 знаходиться на ділянці дороги М-05 Київ-Одеса, 24 км + 700 м. 
У свою чергу автомобільна дорога М-05 Київ-Одеса включена до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 55. 
За таких обставин доводи позивача щодо відсутності погодження органу місцевого самоврядування на встановлення технічного засобу вимірювання швидкості дорожнього руху Каскад 046-1219 колегія суддів вважає необґрунтованими. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим. 
В апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що спір підлягав розгляду за правилами загального позовного провадження, адже він має важливе значення для неї особисто та становить суспільний інтерес невизначеного кола осіб.
Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та визначено, що вона буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 не належить до справ, зазначених у ч. 4 ст. 257 КАС України. 
Також колегія суддів враховує, що ознаки справ незначної складності були визначені Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № 233/7178/19. Суд касаційної інстанції в цій справі аналізував особливості розгляду спорів щодо  рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 286 КАС України. 
Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої ця категорія справ не розглядається виключно за правилами загального позовного провадження, натомість відноситься до термінових справ, у яких не вимагається проведення підготовчого засідання, а кількість заяв по суті справи є обмеженою, що вказує на її малозначність.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що в суду першої інстанції не було перешкод для розгляду і вирішення справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
Колегія суддів також враховує, що розгляду справи здійснювався з викликом сторін у судове засідання, а представнику позивача була надана можливість доводи обґрунтованість позовних вимог і доведення перед судом своєї позиції шляхом надання усних пояснень. 
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 17 лютого 2021 року та не можуть бути підставою для його скасування. 
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року - без змін.
Згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 77, 242, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -  

ПОСТАНОВИЛА:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

          Головуючий суддя                                                                         А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            Л.О. Костюк      

                                                                                                    О.М. Кузьмишина