ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року 
м. Київ

Справа №  904/215/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О.В.
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Еліком"
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 (суддя Васильєв О.Ю.) і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2021 (Антонік С.Г. - головуючий, судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.) у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет1"
до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Еліком", 
треті особи       без самостійних позовних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Державна служба геології та надр України,
2) Державна комісія України по запасах корисних копалин,
про       визнання права на користування геологічною інформацією,
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1. До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферромет1" (далі - ТОВ "Ферромет1") з позовом до Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Еліком" (далі - СП   ТОВ "Еліком") про визнання права на користування геологічною інформацією, яка міститься у Протоколі засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 13.06.2017 № 3964 та у Протоколі засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 25.10.2019 № 4945.
1.2. 18.01.2021 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просив суд до часу набрання чинності рішенням у цій справі заборонити Державній службі геології та надр України (Робочій групі Державної служби геології та надр України з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин ) та Державній комісії України по запасах корисних копалин перегляд Протоколу засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 13.06.2017 року № 3964 та Протоколу засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 25.10.2019 року № 4945 та приймати рішення щодо подальшої їх дії або скасування.
1.3. Заява мотивована тим, що Державна комісія України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України направила лист Державній службі геології та надр України в якому зазначила про необхідність перегляду протоколів від 13.06.2017 № 3964  та від 25.10.2019 № 4945 у зв`язку з тим, що СП ТОВ "Еліком" стверджує, що ТОВ "Ферромет1" незаконно використовує геологічну інформацію, власником якої є СП ТОВ "Еліком".
2. Короткий зміст судових рішень у справі
2.1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі № 904/215/21 заява про забезпечення позову задоволена. Заборонено до часу набрання чинності рішенням у цій справі Державній службі геології та надр України (Робочій групі Державної служби геології та надр України з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин ) та Державній комісії України по запасах корисних копалин переглядати Протокол засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 13.06.2017 № 3964 та Протокол засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 25.10.2019 № 4945 та приймати рішення щодо подальшої їх дії або скасування.
Ухвала обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову, значно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог.
2.2. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2021 у справі № 904/215/21, з урахуванням ухвали від 18.03.2021 про виправлення описки, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 у справі № 904/215/21 змінено, викладено - мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова мотивована тим, що предметом позову в даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про визнання за позивачем права на користування геологічною інформацією, яка міститься у Протоколі засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 13.06.17 № 3964 та у Протоколі засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 25.10.19 № 4945. Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач обгрунтував її тим, що у разі повторного розгляду робочою групою Державної служби геології та надр України з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин Протоколів від 13.06.2017 № 3964 та від 25.10.2019 № 4946 та скасування цих протоколів існує реальна загроза порушення майнових права позивача на користування цією геологічною інформацією, яка є підставою для отримання спеціального дозволу. 
Між позивачем та відповідачем наявний спір щодо майнового права на користування геологічною інформацією, яка міститься в протоколах від 13.06.2017 № 3964 та від 25.10.2019 № 4946 і яка цими протоколами визнана за позивачем і надає останньому право на отримання спеціального дозволу на користування надрами. На підставі звернення СП ТОВ "Еліком", Державною комісією по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України запропоновано Державній службі геології та надр України (робочій групі) повторно розглянути протоколи від 13.06.2017 № 3964 та від 25.10.2019 № 4946, наслідком чого може бути їх скасування.
Скасування ж протоколів, зробить неможливим ефективний захист оспорюваних прав позивача у разі задоволення позову, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.  Невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту оспорюваних прав позивача. Застосовані заходи забезпечення позову є адекватними, пов`язаними з предметом позову і не порушують прав відповідач та третіх осіб. Представник відповідача в судовому засіданні 03.03.2020 на запит суду не зміг пояснити, які права відповідача і яким чином порушуються застосованим заходом забезпечення позову.
3. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
3.1. Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 і постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2021 у справі № 904/215/21, СП ТОВ "Еліком" звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить зазначені рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
Скаржник стверджує, що суд першої інстанції не навів жодної підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, що свідчить про порушення приписів частини 2 статті 136 та частини 2 статті 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 у справі № 902/775/20, ухвалі від 08.10.2019 у справі № 915/1274/13. У свою чергу, вжиття заходів забезпечення позову у формі заборони органам державної влади здійснювати дії щодо Протоколів від 13.06.2017 № 3964 та від 25.10.2019 № 4946 є необґрунтованим та не пов`язаним із предметом спору, а також призводить до перевищення меж можливого втручання суду в компетенцію державного органу. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.10.2020 у справі № 907/477/20. Наявність або відсутність цих протоколів не впливає на право позивача використовувати геологічну інформацію, придбану на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2017 і таке право існує саме на підставі цього договору, дійсність якого не оспорюється. Крім того, у суду апеляційної інстанції не було підстав для достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття відповідного заходу забезпечення позову унеможливить ефективний захист прав позивача, адже перегляд зазначених протоколів не унеможливлює визнання за позивачем права на геологічну інформацію. Також апеляційний господарський суд допустив порушення норм процесуального права, адже змінив ухвалу суду першої інстанції без часткового задоволення касаційної скарги. 
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Ферромет1" вказує на безпідставність доводів скаржника, вважає, що судами досліджено усі докази, надані учасниками справи та ними вірно встановлено, що скасування протоколів унеможливить ефективний захист прав позивача. За таких обставин, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
4.1. Позиція Верховного Суду 
4.2. Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
4.3. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
4.4. Предметом касаційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, змінена в мотивувальній частини постановою суду апеляційної інстанції, про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову. 
Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, а саме, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
З огляду на викладене, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.
Предметом спору у цій справі є, як вірно зазначив апеляційний господарський суд, вимога про визнання за позивачем права на користування геологічною інформацією, яка міститься у Протоколі засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 13.06.17  № 3964 та у Протоколі засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 25.10.19 № 4945. 
Оскільки ТОВ  "Ферромет1" звернулося до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. 
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.
4.5. Апеляційний господарський суд зазначив, що між позивачем та відповідачем наявний спір щодо майнового права на користування геологічною інформацією, яка міститься в протоколах № 3964 від 13.06.2017 та № 4946 від 25.10.2019 і яка цими протоколами визнана за позивачем і надає останньому право на отримання спеціального дозволу на користування надрами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтував її тим, що у разі повторного розгляду робочою групою Державної служби геології та надр України з розгляду протоколів Державної комісії України по запасах корисних копалин Протоколів № 3964 від 13.06.2017 та № 4946 від 25.10.2019 та скасування цих протоколів існує реальна загроза порушення майнових прав позивача на користування цією геологічною інформацією, яка є підставою для отримання спеціального дозволу, на захист яких подано позов.  На підставі звернення СП ТОВ "Еліком", Державною комісією по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України запропоновано Державній службі геології та надр України (робочій групі) повторно розглянути протоколи від 13.06.2017 № 3964  та від 25.10.2019 № 4946, наслідком чого може бути їх скасування. 
Змінюючи мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції керувався тим, що скасування спірних протоколів зробить неможливим ефективний захист оспорюваних прав позивача у разі задоволення позову, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду і невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту оспорюваних прав позивача. Також судом встановлено, що застосовані заходи забезпечення позову є адекватними, пов`язаними з предметом позову і не порушують прав відповідача та третіх осіб. 
Касаційний господарський суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника у взаємозв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Однак, ні суд першої, ні апеляційної інстанцій не надали оцінки зазначеним обставинами. Так, суди не звернули увагу, що предметом позовних вимог є право на геологічну інформацію, а не самі Протоколи засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України, про що ТОВ "Ферромет1" стверджує у позовній заяві, а саме, що він має право на користування геологічною інформацією, про яку зазначено у протоколах від 13.06.2017 № 3964  та від 25.10.2019 № 4946.
Розглядаючи спір у справі № 904/215/21 суди мають досліджувати питання про наявність або відсутність прав позивача на геологічну інформацію, а тому дії, про заборону вчиняти іншим особам які просить позивач, відповідно до приписів статті 137 ГПК України, мають стосуватися саме такого предмета позову. Крім того, судом апеляційної інстанції жодним чином не аргументовано як скасування саме протоколів зробить неможливим ефективний захист оспорюваних прав позивача у разі задоволення позову, та чому він не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. 
Фактично висновки апеляційного господарського суду про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову засновані на помилковому визначенні змісту позовних вимог, що призвело до подальшого неправильного дослідження обставин співмірності відповідних заходів та відповідності їх положенням статті 137 ГПК України. 
Крім того, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку вказавши на те, що протоколами від 13.06.2017 № 3964 та від 25.10.2019 № 4946 визнано за позивачем право на користування геологічною інформацією, оскільки такі обставини мають бути встановлені судом під час вирішення спірних правовідносин по суті, а не під час вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
У свою чергу, суд першої інстанції не навів жодних мотивів з яких він задовольнив заяву про забезпечення позову, на що вірно вказав апеляційний господарський суд. 
Зважаючи на викладене, оскільки судові рішення, що оскаржуються, ухвалені з порушенням вимог статті 137 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування цих судових рішень та прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, вказаних висновків Суду не спростовують, як і не містять обґрунтування того, що відповідні заходи забезпечення позову, які вжиті щодо інших осіб, є взаємопов`язаними із предметом позовних вимог. 
5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд
5.1.  Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
5.2. Згідно з частинами першою, другою статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
6. Розподіл судових витрат
6.1. З урахуванням скасування судових рішень у справі та задоволення касаційної скарги, судовий збір, сплачений СП ТОВ "Еліком" за подання апеляційної та касаційної скарг, слід покласти на ТОВ "Ферромет1".
Ураховуючи наведене та керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Еліком"  задовольнити. 
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2021  у справі №   904/215/21 скасувати. 
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет1" про забезпечення позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет1" на користь Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Еліком" судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у сумі 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн, 00) та за подання касаційної скарги - у сумі 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн, 00).
Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати наказ на виконання цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил 

                                                                                          О. В. Случ