УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/7874/20 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М. 
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/7874/20 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах  ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа- ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за договором найму, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на  рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Зосименка О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 4 червня 2018 року вона уклала із ОСОБА_3 договір найму вказаної квартири. Умовами даного договору передбачено, що відповідач зобов`язувала щомісячно сплачувати орендну плату у розмірі 4500 грн., а також сплачувати вартість комунальних послуг( світло, газ, вода, опалення та послуги КВЖРЕП). Окрім того, договором передбачено, що наймач зобов`язується повідомити про дострокове припинення цього договору не пізніше ніж за місяць.
       Протягом строку дії договору ОСОБА_3 належним чином виконувала умови договору, проте з березня 2020 року припинила сплату коштів за цією угодою та не повідомила про розірвання договору найму. Окрім того, відповідач без будь-якої її згоди підселила у вказану квартиру сторонню особу — ОСОБА_4 .
       Також ОСОБА_2 вказує, що у червні 2020 року ОСОБА_5 направила їй лист, у якому зазначила, що на початку 2020 року повідомила її у встановленому порядку про розірвання договору найму та в подальшому змінила місце свого проживання.
       Оскільки таке письмове повідомлення вона не отримувала, позивач просила стягнути із ОСОБА_3 24789 грн. 02 коп., у тому числі 13500 грн. орендної плати за період з квітня 2020 року по липень 2020 року, а також заборгованість, яка виникла зі сплати комунальних платежів.
       Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що у позовній заяві ставиться питання про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за період із квітня по липень 2020 року. Така заборгованість виникла внаслідок несплати відповідачкою коштів за договором найму протягом періоду проживання у вказаній квартирі. Договір найму не був розірваний у встановленому законом порядку, оскільки письмове повідомлення про припинення його дії ОСОБА_3 не направляла. 
       Також ОСОБА_2 наголошує на тому, що не перебуває у будь-яких договірних правовідносинах із ОСОБА_4 , й жодних майнових претензій до нього вона не має.
       Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала ту обставину, що ОСОБА_6 користувалась спірною квартирою з червня 2018 року та проживала у ній разом зі своєю дитиною. В подальшому, без письмового повідомлення про припинення дії договору найму, переїхала проживати у іншу місцевість, проте не сплатила заборгованість за спожиті послуги та орендну плату.
       В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що припинення дії договору найму житла можливе лише за умови письмового повідомлення наймачем наймодавця. Оскільки таке повідомлення не було направлене на адресу ОСОБА_2 , відповідач зобов`язана виконати умови договору та сплатити вказані кошти. 
       Представник ОСОБА_6 в судовому засіданні не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та зазначила, що відповідач проходить військову службу у Збройних Силах України та в січні 2020 року переїхала на проживання у Львівську область, за місцем проходження військової служби. У січні 2020 року вона повідомила ОСОБА_2 про припинення дії договору найму шляхом направлення відповідного повідомлення через мережу Viber.
       Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до положень ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
       Частинами 1 та 2 статті 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.
       Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.
       Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна – за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. 
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
       4 червня 2018 року між сторонами у письмовій формі укладений договір найму вказаної квартири.
       Відповідно до п.4 договору найму сума орендної плати погоджена сторонами у розмірі 4500 грн. щомісячно. Окрім того, ОСОБА_6 зобов`язувалась сплачувати комунальні послуги за весь час користування цим житлом.
       Умовами договору також передбачено, що він укладений строком на один рік, а при закінченні строку його дії , якщо кожна зі сторін не заявить про його припинення, договір продовжується на невизначений термін.
       У п.4 договору також зазначено, що наймач зобов`язується повідомити про дострокове припинення дії цього договору не пізніше ніж через місяць.
       Як встановлено судом, ОСОБА_6 з 17 січня 2020 року перебувала на навчанні та на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована у м. Великі Мости Львівської області. Із 17 січня 2020 року вона проживає на території цієї військової частини у гуртожитку АДРЕСА_2 , що підтверджується листом першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 .
       Отже, вказана обставина свідчить про те, що із 17 січня 2020 року ОСОБА_6 не проживає у належній ОСОБА_2 квартирі.
       Долучений до матеріалів справи лист ОСОБА_6 містить інформацію про те, що вона на початку 2020 року повідомила ОСОБА_2 про припинення дії договору найму житла у зв`язку з переїздом у іншу місцевість.
       Недотримання форми повідомлення про припинення дії договору найму житла, за умови встановлення факту непроживання ОСОБА_6 у вказаному житловому приміщенні з 17 січня 2020 року, не може бути підставою для стягнення з неї орендної плати та коштів за надані комунальні послуги.
       Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
       
       Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2020 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: