ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13068/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С., 
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпро 
апеляційні скарги                               Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС», Східного Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року (головуючий суддя – Конєва С.О.) в адміністративній справі

за позовом                                         Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС»

до                                                   Офісу великих платників податків Державної податкової служби

про                                                   визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі – Відповідач), в якій, з урахування виправленого позову, просило суд:
-  визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не внесення достовірних даних до Реєстру з відшкодування податку на додану вартість щодо бюджетного відшкодування  податку на додану вартість позивача у сумі 1653553,00 грн.;
- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у сумі 1653553,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на зазначений у позові розрахунковий рахунок.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року по справі №160/13068/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби  про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної податкової служби щодо не внесення даних до Реєстру з відшкодування податку на додану вартість щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю "ОПТ НАФТА ПЛЮС" у сумі 1653553,00 грн.
Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, код ЄДРПОУ 43141471) внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування повну інформацію щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "ОПТ НАФТА ПЛЮС" (49033, м. Дніпро, пр-т Богдана Хмельницького, буд.122, кімната 9, код ЄДРПОУ 36726843) суми податку на додану вартість по декларації за грудень 2016 року у розмірі 1653553,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено (т.2, а.с. 11-16).
01 березня 2021 року Позивач подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. (т.2, а.с. 18-21).
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року по справі №160/13068/20 заяву Позивача задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, код ЄДРПОУ 43141471) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» (49033, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 122, кімната 9, код ЄДРПОУ 36726843) – судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
У частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. – відмовлено (т. 2, а.с. 48-51).
Позивач, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених вимог, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 95-99).
В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн. та прийняти нове рішення про стягнення вказаних витрат.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції при прийнятті спірного рішення припустився неправильного тлумачення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в частині визначення гонорару адвоката та порушив статтю 134 КАС України щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідач, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 100-102).
В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та прийняти нове рішення про відмову у стягненні вказаних витрат.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, при цьому Відповідач неодноразово звертав увагу на те, що Позивачем взагалі не наводяться витрати часу, які були понесені у зв`язку з виконанням відповідних робіт. Крім того, Відповідач вказує і про те, що судом першої інстанції не були взяті до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, відповідно до яких відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В судовому засіданні 26 травня 2021 року представник Позивача вимоги своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, проти вимог апеляційної скарги Відповідача заперечив.
Представник Відповідача  вимоги своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, проти вимог апеляційної скарги Позивача заперечив.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або Третьою особою.
Згідно з ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді першої інстанції у загальному розмірі 20000 грн. Позивачем надано:
- копію договору №6 про надання правової допомоги від 01.10.2020 року;
- копію акту про надання послуг.
Зі змісту наданої копії договору №6 про надання правової допомоги від 01.10.2020р., укладеного між ОСОБА_1 (Адвокатом) та ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС»  (Клієнтом) випиває те, що Адвокат взяв на себе зобов`язання за дорученням Клієнта і за винагороду надати такі види правової допомоги, а саме:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питання стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1  653  553,00 грн., що було узгоджено на користь Клієнта відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017р. по справі №804/2609/17 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017р. у справі №804/2609/17;
- складання позовної заяви (адміністративного позову), скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, необхідних для досягнення мети  надання правової допомоги – стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1653 553,00 грн., що була  узгоджена на користь Клієнта відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017р. по справі №804/2609/17 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017р. у справі №804/2609/17;
- представництво інтересів Клієнта у судах адміністративного судочинства – Дніпропетровському  окружному адміністративному суді та, за потреби, Третьому апеляційному адміністративному суді, Верховному Суді, - а також в інших державних органах, з метою стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1  653  553,00 грн., що була  узгоджена на користь Клієнта відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017р. по справі №804/2609/17 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017р. у справі №804/2609/17 – п.1.1 договору (а.с.22 том 2).
Також за п.п.3.2 наведеного договору, було встановлено, що за надання правової допомоги, передбаченої п.1.1 договору, Клієнт сплачує Адвокату гонорар у фіксованому розмірі, зокрема, в окружному адміністративному суді - 5000 грн.
У разі, якщо буде досягнуто мету представництва (судом прийнято рішення про визнання бездіяльності протиправною та стягнення бюджетного відшкодування), Клієнт додаткового сплачує Адвокату гонорар в розмірі 15000 грн. – п.3.3 договору.
За п.3.4 договору належним підтвердженням надання правової допомоги, передбаченої п.1.1 договору, є складений Адвокатом і підписаний сторонами акт про надання послуг за цим договором, що складається після виконання договору, а саме: прийняття судового рішення судом відповідної інстанції (т. 2, а.с.22-25 ).
На виконання умов вищенаведеного договору про надання правової допомоги, 25.02.2021р. між сторонами було підписано Акт про надання послуг за договором №6 про надання правової допомоги від 01.10.2020р. за змістом якого видно, що адвокатом Єпіфановою Ю.О. позивачеві як Клієнтові були надані послуги з представництва інтересів позивача в Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі №160/13068/20 за позовом позивача до Офісу великих платників податків ДПС, зокрема, складання та подання до суду, а саме:
- позовної заяви (адміністративний позов) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення;
- заяви про видачу копії ухвали;
- пояснення на виконання ухвали суду від 19.10.2020р. у справі №160/13068/20 про залишення без руху позову позивача;
- клопотання про доручення письмового доказу до матеріалів справи (копії постанова Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №804/2609/17);
- листа на виконання ухвали суду від 01 грудня 2020 року у справі №160/13068/20;
- відповіді на відзив на позовну заяву б/н від 28.12.2020р. Офісу великих платників податків ДПС (в порядку ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України);
- клопотання про доручення письмового доказу до матеріалів справи ( копії листа Державної казначейської служби України від 26.01.2021р. № 12-12-12/2020 про надання інформації);
- заяви щодо судових витрат;
- представляв інтереси Клієнта в підготовчому засіданні Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/13068/20 18 грудня 2020 року, 25 січня 2021 року, в судовому засіданні Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/13068/20 24 лютого 2021 року (т. 2, а.с.26-27, 40-41).
Поряд із зазначеним колегія суддів звертає увагу на те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 7, 8, 9 ст. 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами ч.7, 8, 9 ст. 139 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, а тому посилання Позивача щодо неможливості суду самостійно зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката є безпідставними.
Проаналізувавши доводи учасників справи та матеріали даної справи суд апеляційної інстанції, з урахуванням співмірності витрат на правову (правничу) допомогу із обсягом складених адвокатом в межах цієї адміністративної справи документів, складність справи, ціни позову та значення справи для сторони, погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду справи в суді першої інстанції, у загальному розмірі 5000 грн. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин, враховуючи те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з критеріїв їх співмірності із обсягом складених адвокатом в рамках цієї адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також на складність справи, ціни позову та значення справи для сторони, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційних скарг спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Східного Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №160/13068/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена  02 червня 2021  року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова