ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6043/19                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                 Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 05.10.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві №0004644202 від 30 січня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1  задоволено у повному обсязі. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою позов залишити без задоволення, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що фізичною особою ОСОБА_1 не включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2016 рік доходи, отримані у вигляді прийняття в дарунок грошових коштів, які підлягають відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи, та не сплачено податок на доходи фізичних осіб до бюджету з такого доходу.
Крім того, апелянт зазначає про те, «що наявність договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016 підтверджує фактичне отримання такого доходу платником податку та приріст показників фінансового або майнового стану платника, оскільки позивач набула права вимагати включення її УО ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" до переліку вкладників, які мають право відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та в подальшому буде мати право на відшкодування таких коштів».
До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту кого позивач щодо задоволення вимог апелянта заперечує. 
Крім того, 28.04.2021 року від позивача надійшли додаткові письмові пояснення щодо доводів апеляційної скарги. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним  управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних; осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу у вигляді прийняття в дарунок коштів платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р, за результатами якої складено акт 21.12.2018р. №4920/26-15-42- 02/ НОМЕР_1 (надалі  - акт перевірки).
Проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушень норм податкового законодавства, а саме: 
- вимог п. 179.1 ст. 179 розділу IV Кодексу, з урахуванням вимог п. 49.2 пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49 Кодексу, не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік до ДПІ в Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві;
- пп. "а" п. 176.1 п. 176, п. 44.1 п. 44.3 ст. 44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу;
- пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Кодексу з урахуванням пп.164.2.10 п. 164.2 ст. 164164, пп. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 Кодексу, не задекларовано дохід у вигляді вартості подарованих грошових коштів у сумі 182929,61 грн., відповідно занижено та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в загальній сумі 9146,48 гривень;
- пп.1.2 пп.1.3 п.16-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Кодексу, занижено та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016 р. в розмірі 2743,94грн.
Не погоджуючись з актом перевірки від 21.12.2018р., позивач направив відповідачу заперечення від 16 січня 2019р. з додатками, які листом №7151/1/26-15-42-02-27 від 25.01.2019р., залишено без задоволення, а висновки акта перевірки без змін. 
На підставі висновків проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві 30 січня 2019 року винесено податкові повідомлення-рішення:
- №0004644202, яким за порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст.49 розділу II, п. 176.1 п. 176, п. 179.1, ст. 179 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170 грн;
- №0004654202, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 2 743,94грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 685,99 грн;
- №0004624202, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 11 433, 10 грн., в тому числі 9 146, 48 грн за основним платежем та 2 286, 62 грн штрафні (фінансові) санкції.
В порядку досудового вирішення спору 07 лютого 2018 року позивач направив до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.01.2019р. №0004644202.
Рекомендованим листом 0405341013895 Державна фіскальна служба України направила позивачу рішення про продовження строку розгляду скарги №1392/1/99-99-11-05-01-25 від 26.02.2018р.
29 березня 2019 року позивач отримав рекомендований лист 0405341645794 з Рішенням про результати розгляду скарг №2278/1/99-99-11-05-01-25 від 26.03.2019р., згідно якого скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржуване рішення залишено без змін. 
Позивач не погоджується із вказаними податковими повідомленням-рішенням, зазначає, що фактично дохід, на підставі договору дарування ним не отримано, скільки кошти отримані в дарунок розміщені на депозитному рахунку в ПАТ КБ "ХРЕЩАТИК", який Постановою Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року №234 "Про віднесення ПАТ "КБ Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" Національним банком України віднесено ПАТ "КБ Хрещатик" до категорії неплатоспроможних. 
Предметом оскарження в даній адміністративній справі є податкове повідомлення-рішення №0004644202, тоді як інші податкові повідомлення-рішення визнано протиправними та скасовано в рамках адміністративних справ № 640/6047/19 та № 640/6050/19. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010.
Пунктом 15.1. Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Відповідно до підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Також, відповідно до п. 164.4 ст.164 розділу IV Податкового кодексу України, під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом НБУ, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.
Відповідно до підпункту 164.2.10  пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Згідно із приписами пункту 174.6 статті 174 Податкового кодексу України об`єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.
Доходи у вигляді дарунка, нараховані (виплачені, надані) платнику податку юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, оподатковуються на загальних підставах, передбачених цим розділом для оподаткування додаткового блага.
Ставки податку на доходи фізичних осіб, за якими оподатковуються об`єкти спадщини, передбачено пунктами 174.2 та 174.6 статі 174 Податкового кодексу України.
Підпунктом  174.2.2 пункту 174.2 статті 174 ПК України передбачено, що вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпунктах 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 Кодексу.
Відповідно до п.167.2 статті 167 розділу IV ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування щодо доходу.
Пунктом 174.3 статті 174 Податкового кодексу України визначено, що особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.
Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначаються в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.
Нотаріус за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса та/або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини щокварталу подають до контролюючого органу інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. У такому самому порядку нотаріуси подають інформацію про посвідчення договорів дарування (п.174.4 статті 174 ПК України).
Відповідно до пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України платник податку, котрий отримує дохід від особи, яка не є податковим агентом, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Згідно п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Аналогічний обов`язок випливає й зі змісту пп. «в» п. 176.1 ст. 176 ПК України.
Так, приписи п. 179.2 ст. 179 ПК України визначають, що відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи: від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу; виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом; від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу; у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу.
У свою чергу, положеннями пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49.18 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Як наслідок, згідно положень п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок із подання фізичною особою річної декларації про майновий стан і доходи виникає у неї у випадку отримання доходів у звітному періоді, за винятком випадків, передбачених п. 179.2 ст. 179 ПК України. Лише у випадку недотримання такого обов`язку за наявності сукупності передбачених вище умов платник податків може бути притягнутий до відповідальності за п. 120.1 ст. 120 ПК України.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, факт отримання позивачем доходу податковим органом не доведено.
Зокрема, із наданих доказів вбачається, що 05.04.2016 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір дарування коштів на депозитному рахунку, що був зареєстрований в реєстрі за №471.
Відповідно до умов вказаного договору позивачу надано в дарунок грошові кошти в сумі: 7038,46 доларів США, що є еквівалентним: 182 929,61 грн., які знаходяться на депозитному рахунку дарувальника і є 1/13 частиною депозитного вкладу дарувальника та розміщений в банківській установі на підставі договору № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2015 року. 
Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно частини першої статті 722 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час укладання договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05 квітня 2016 року) право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.
Відповідно до частини четвертої статті 722 Цивільного кодексу України прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.
Пунктом 3 Договору визначено, що прийняттям подарунка вважатиметься одержання Обдаровуваним оригінального примірника цього Договору після його нотаріального посвідчення.
Відповідно до 12 вказаного Договору, обдаровуваний з моменту отримання подарунку замінює дарувальника у правовідносинах, які склалися між дарувальником і банком згідно з договором № 225D-642304 банківського вкладу "Осінній оксамит, в тому числі в частині отримання після закінчення строку дії вказаного вище депозитного договору, набутих у власність за даним договором дарування грошових коштів в сумі 7038,46 доларів США.
Відтак, позивач відповідно до підписаного ним договору від 05 квітня 2016 року, одержавши примірник нотаріально посвідченого Договору, прийняв подарунок у вигляді грошових коштів в сумі 7038,46 доларів США, що є еквівалентним 182 929,61 грн на депозитному рахунку ОСОБА_2 .
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір №225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2016 року із щомісячною сплатою процентів.
Відповідно до п. 1.1. Договору банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 , в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім`я, в сумі 91500,00 доларів США на термін з 30.11.2015 року по 30.12.2016 року.
Пунктом 3.5 розділу 3 Договору визначено, що повернення вкладу або його частини на вимогу Вкладника до спливу строку або до настання інших обставин, визначених Договором, не здійснюються.
Відповідно до пункту 2.1.4. Договору Банк зобов`язаний в останній день терміну розміщення «Вкладу» повернути вкладнику внесену суму та нараховані проценти за дні поточного місяця.
Також за умовами дговором ОСОБА_2 мала право передати свої повноваження на розпорядження вкладом і процентами по ньому іншій особі на підставі довіреності, оформленої в Банку, або в іншому порядку, згідно з чинним законодавством України (пп. 2.4.2 п. 2.4 Договору).
Отже, укладання Договору дарування від 05.04.2016 р. 1/13 частини банківського депозиту за Договором №225D-650854 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2016 року відповідало умовам депозитного договору на момент укладання.
Разом з тим, позивач вказує на те, що такі кошти фактично не отримав, оскільки, відповідно до постанови Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 ПАТ КБ «Хрещатик» віднесений до категорії неплатоспроможних, а відтак, відсутні підстави для подання податкової декларації та сплати податку з таких коштів.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 463 від 05 квітня 2017 року у ПАТ КБ «Хрещатик» запроваджено тимчасову адміністрацію, а згодом розпочато процедуру ліквідації. 
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом №21-036-29700/16 у відповідь на звернення позивача від 22.06.2016 повідомив, що операції, які не відображені за даними обліку Банку станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, не підлягають відшкодуванню Фондом. Додатково позивача було повідомлено, що вимоги кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик» прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування оголошення про ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» в газеті «Голос України» №160 (6360) від 09.06.2016.
Як вбачається з матеріалів справи, після укладення Договору дарування від 05 квітня 2016 року позивачем не було відкрито депозитного рахунку у ПАТ КБ «Хрещатик» на своє ім`я із вищевикладених причин. Крім того, з цих причин грошові кошти, що знаходилися на депозитному рахунку ОСОБА_2 , які були подаровані позивачу, не були включені до реєстру кредиторів банку ПАТ КБ «Хрещатик», що підтверджується листом ПАТ КБ «Хрещатик» від 01.09.2017 року №2-2/4032.
Як зазначено у п. 2 Договору від 05.04.2016 Дарувальник протягом 2-х днів з моменту підписання цього Договору зобов`язаний письмово повідомити Банк про дарування коштів у розмірі, встановленому п. 1 даного Договору, з зазначенням в повідомленні реквізитів Обдарованого, відомостей про суму подарованих коштів.
Оскільки Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №463 від 05 квітня 2017 року у ПАТ КБ «Хрещатик» запроваджено тимчасову адміністрацію, а згодом розпочато процедуру ліквідації, а відповідно до абз.1 ч1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» призупинено всі повноваженні органів управління банку, то дана обставина спричинила неможливість повідомлення Банку Дарувальником про дарування коштів ОСОБА_1 та відкриття на ім`я позивача іменного депозитного рахунку.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 № 516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за № 1256/8577 (далі - Положення №516), вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Пунктом 2.1 глави 2 Положення №516 визначено, що грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що неможливість відкриття іменного депозитного рахунку, спричинила неможливість прийняття дарунку позивачем за Договором дарування від 05.04.2016. а саме: грошові кошти, які становлять 1/13 частини банківського депозиту за Договором №225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2016.
Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2019 визнано договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05 квітня 2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 471, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 05 квітня 2016 року недійсним, що, на переконання колегії суддів, безспірно свідчить про неотримання позивачем такого подарунку. 
Враховуючи викладене, з огляду на те, що визначальною ознакою доходу платника податку є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі та приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку, колегія суддів дійшла висновку, що, Договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016 року № 471 не спричинив настання реальних правових наслідків, що в свою чергу свідчить про те, що позивач не отримав доходу, з якого мав би бути сплачений податок за звітний 2016 рік, а тому відповідачем безпідставно нараховано позивачу спірне податкове повідомлення рішення.
Доводи апелянта про те, що договір про розірвання договору дарування грошових коштів від 31.08.2017 складений у іншому звітному податковому періоді (2017 рік), ніж договір дарування грошових коштів по депозитному рахунку (2016 рік), а тому позивач повинен був подати до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2016 рік та задекларувати суму отриманого доходу, спростовуються вищевикладеним.
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. 
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	            О. О. Беспалов	
Суддя 	               В. Ю. Ключкович	
Суддя	       А. Б. Парінов	

(Повний текст постанови складено 12.05.2021 року)