Справа № 158/3088/20  Провадження №33/802/355/21 	Головуючий у 1 інстанції:Сіліч Ю. Л. 	
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Андрійчука В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11.12.2020 року о 18 годині 50 хвилин по вулиці Садовій у селі Прилуцьке Луцького району Волинської області керував автомобілем марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи при цьому з ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у вставленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.19-20). 
Не погоджуючись із постановою судді, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а у разі визнання його винним закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення стягнення. 
Вважає постанову незаконною і постановленою з порушенням судом норм процесуального права при оцінці наявних в матеріалах справи доказів із-за однобічного та неповного з`ясованих усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не наданням їм належної оцінки, у зв`язку з чим судом невірно застосована норма матеріального права. 
Вказує на те, що вину не визнає. Погодився пройти перевірку на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, однак працівники поліції його з собою не мали, наполягав на виклику другої поліцейської бригади. Відмовився їхати для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в обласний наркологічний диспансер. Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили той факт, що він був згідний пройти огляд на стан сп`яніння, але не в наркологічному диспансері, а шляхом дихання в технічний прилад «Драгер». Вказує на те, що працівник поліції у судовому засіданні в суді першої інстанції надав неправдиві свідчення, а матеріали справи містять певні розбіжності. 
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження вказує на те, що постанову суду від 22.02.2021 року він отримав поштою за місцем свого проживання тільки 25.03.2021 року, а тому на його думку, вчасно подав апеляційну скаргу. Зазначає, що він був присутній у судовому засіданні, на якому була винесена постанова, що оскаржується, але суть постанови і кінцеве рішення суду по його справі він не зрозумів і став чекати постанова через пошту надійде по місцю його реєстрації та проживання, але через деякий час постанова на його адресу не прийшла, тоді він звернувся до адвоката, який допоміг йому написати заяву до суду про надання йому копії даної постанови. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Андрійчука В.В., які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.
На думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст.294 КпАП України, ОСОБА_1 був пропущений з поважних причин у зв`язку з чим підлягає поновленню.
Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1  інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. 
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні адміністративного проступку доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №457676 від 11.12.2020 року (а.с.3), згідно якого ОСОБА_1 керував з ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння та відмовився їхати в ВОНД для проходження огляду на стан сп`яніння;
- рапортом працівника поліції;
- показаннями, даними в суді першої інстанції працівником поліції  ОСОБА_4 , в яких останній вказав, що11.12.2020  року під час  патрулювання було зупиненено   автомобіль  під  керуванням    ОСОБА_1  у якого були  ознаки  наркотичного та  алкогольного сп`яніння.  Зазначив, що ОСОБА_1   було  запропоновано  проїхати  до медичного закладу для  проведення  огляду  на  стан   виявлення  алкогольного та наркотичного сп`яніння,  на  що останній  відмовився  у  присутності  двох  свідків. Неможливість проведення освідування   на місці зупинки  транспортного  засобу   пояснив  відсутність  приладу «Драгер»  та  тим,  що огляд   на   виявлення  стану  наркотичного  сп`яніння  можливо  провести  лише  у медичному закладі.
- відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.
Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.
Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи  ОСОБА_1  викладені в апеляційній скарзі не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на  ОСОБА_1  безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КпАП України. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року залишити без задоволення.
Постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                  Гапончук В.В.