Постанова
Іменем України
 
22 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 734/1661/19
 
провадження № 61-2300св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
заявники (стягувачі): Jakob Dietrich, е.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (Якоб дітріх, Е.К., Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік), Kravag Logistic Versicherungs AG (Краваг Логістік Ферзіхерунгс АГ),
боржнк - агропромислове виробниче підприємство «Агротранссервіс»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс» на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2019 року у складі судді Бараненко С. М. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року у складі колегії суддів: Кузюри Л. В., Вінгаль В. М., 
Губар В. С. у справі за клопотанням Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (Якоб Дітріх, Е.К., Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) та Kravag Logistic Versicherungs AG (Краваг Логістік Ферзіхерунгс АГ) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземної держави на території України рішення земельного суду міста Брауншвейг у справі 
№ 21 О 1711/15 у частині стягнення грошових коштів з агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс»,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2019 року Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (Якоб Дітріх, Е.К., Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) та Kravag Logistic Versicherungs AG (Краваг Логістік Ферзіхерунгс АГ) звернулись з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Земельного суду міста Брауншвейг, винесеного у справі № 21 О 1711/15 за спільним позовом Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG до агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс», про стягнення спільно на користь Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (Якоб Дітріх, Е.К., Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) та Kravag Logistic Versicherungs AG (Краваг Логістік Ферзіхерунгс АГ) з АВП «Агротранссервіс»:
 
- судових витрат в сумі 3 413,06 Євро, що становить 100 360,16 грн за офіційним курсом гривні до Євро, встановленим Національним Банком України станом на 
08 травня 2019 року (1 Євро дорівнює 29,40474600 грн);
 
- процентів, нарахованих за ставкою 5 % за період з 17 травня 2016 року по 
03 травня 2019 року включно, в сумі 507,93 Євро, що становить 14 935,55 грн за офіційним курсом гривні до Євро, встановленим Національним Банком України станом на 08 травня 2019 року (1 Євро дорівнює 29,40474600 грн).
 
Клопотання обґрунтовувало тим, що рішенням, винесеним Земельним судому у місті Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина 20 червня 2016 року в результаті розгляду справи № 21 О 1711/15 за спільним позовом Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG до АВП «Агротранссервіс», на користь Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG з АВП «Агротранссервіс» було стягнуто 3 413,06 Євро збитків та 5 % процентів починаючи з 17 травня 
2016 року. 
 
Стягувачі посилались на те, що боржник був належним чином повідомлений про розгляд земельним судом м. Брауншвейг зазначеної справи, вказане судове рішення боржником не оскаржувалося та набрало законної сили, що підтверджується штампом суду.
 
Крім того у клопотанні зазначено, що воно подано з дотриманням трирічного строку з дня набрання рішенням законної сили, боржник рішення суду добровільно не виконав, а тому зазначене рішення іноземного суду про стягнення на користь заявників з АВП «Агротранссервіс» судових витрат та відсотків підлягає визнанню та приведенню до виконання компетентними судовими установами Держави Україна.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 листопада 
2019 року Клопотання Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (Якоб Дітріх, Е.К., Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) та Kravag Logistic Versicherungs AG (Краваг Логістік Ферзіхерунгс АГ) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземної держави на території України рішення земельного суду міста Брауншвейг по справі № 21 О 1711/15 в частині стягнення грошових коштів з АВП «Агротранссервіс» - задоволено.
 
Визнано та надано дозвіл на примусове виконання рішення земельного суду міста Брауншвейг, винесеного по справі № 21 О 1711/15 за спільним позовом Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG до АВП «Агротранссервіс», про стягнення спільно на користь Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (місцезнаходження: Am Bahnhof 2a, 03238, Sallgast;) та Kravag Logistic Versicherungs AG (місцезнаходження: Heidenkampsweg 102, 20097, Hamburg, Germany;) з АВП «Агротранссервіс» (місцезнаходження: 17000, Чернігівська область, Козелецький район, смт. Козелець, вул. Комсомольська, буд 102А; Ідентифікаційний код юридичної особи: 14253414):
 
- судових витрат в розмірі 3 413,06 Євро, що становить 93 331,12 грн по офіційному курсу гривні до Євро, встановленому Національним Банком України за станом на 07 листопада 2019 року (день постановлення ухвали) за 1 євро - 27,345292 грн.
 
- процентів нарахованих по ставці 5 % за період з 17 травня 2016 року по 03 травня 2019 року включно, в розмірі 507,93 Євро, що становить 13 889,49 грн по офіційному курсу гривні до Євро, встановленому Національним Банком України за станом на 07 листопада 2019 року (день постановлення ухвали) за 1 Євро - 27,345292 грн.
 
Задовольняючи клопотання Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG, районний суд виходив з того, що рішення іноземного суду, про визнання та надання дозволу на примусове виконання якого подане вказане клопотання, є таким, що набрало законної сили, раніше не виконувалось, прийнято за відсутності сторін та підлягає виконанню на території України в силу принципу взаємності.
 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року апеляційну скаргу АВП «Агротранссервіс» задоволено частково.
 
Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 листопада 
2019 року змінено, виклавши перший та другий абзаци її резолютивної частини в наступній редакції:
 
«Клопотання Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (Якоб Дітріх, Е.К., Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) та Kravag Logistic Versicherungs AG (Краваг Логістік Ферзіхерунгс АГ) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України задовольнити частково.
 
Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Земельного суду у місті Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина, винесеного у справі № 21О 1711/15 за спільним позовом Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (Якоб Дітріх, Е.К., Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) та Kravag Logistic Versicherungs AG (Краваг Логістік Ферзіхерунгс АГ) до АВП «Агротранссервіс» про стягнення спільно на користь Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (Якоб Дітріх, Е.К., Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) (місцезнаходження: Am Bahnhof 2a, 03238, Sallgast; реєстраційний номер у Німеччині HRB 1835 CB ) та Kravag Logistic Versicherungs AG (Краваг Логістік Ферзіхерунгс АГ) (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер у Німеччині HRB 76536) з АВП «Агротранссервіс» (місцезнаходження: 17000, Чернігівська область, Козелецький район, смт. Козелець, вул. Комсомольська, буд 102А; Ідентифікаційний код юридичної особи: 14253414) судових витрат в сумі 3 413,06 Євро, що за офіційним курсом гривні до Євро, встановленим Національним Банком України станом на 07 листопада 2019 року, становить 93 331,12, плюс проценти у розмірі п`яти відсотків понад базової ставки, починаючи з 17 травня 2016 року».
 
В іншій частині ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області 
від 07 листопада 2019 року залишено без зміни. 
 
При зміні ухвали суду першої інстанції апеляційний суд вважав обґрунтованими доводи боржника про те, що розрахунок суми процентів, підготовлений представником стягувача не є допустимим і належним доказом присудження іноземним судом саме цієї суми, адже належним доказом є безпосередньо рішення іноземного суду, а нарахування суми відсотків за період з 17 травня 2016 року по 03 травня 2019 року включно є по суті новим рішенням, який прийняв національний суд, не розглядаючи справу по суті. Суд першої інстанції помилково повністю погодився із вимогами заявника, не звернувши уваги на зміст рішення, та фактично вніс зміни до вказаного рішення іноземного суду, чим порушив норми процесуального права при постановленні оскарженої ухвали. Тому ухвала суду першої інстанції на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підлягає зміні, шляхом викладення її резолютивної частини у новій редакції, що відповідає змісту рішення Земельного суду міста Брауншвейг.
 
При відхиленні доводів апеляційної скарги про те, що всупереч частини третьої статті 466 ЦПК в матеріалах справи відсутня копія рішення іноземного суду, а доказів того, що копія виконавчого листа та копія рішення іноземного суду це один і той же документ матеріали справи не містять, апеляційний суд вказав, що заявником додано до клопотання копію документу під назвою «Рішення суду, яке встановлює розмір судових витрат», а крім того, не було подано інших доказів, які з достовірністю підтвердили б зазначене твердження заявника.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
30 січня 2020 року АВП «Агротранссервіс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду
від 20 січня 2020 року та прийняти нове постанову, якою у задоволенні клопотання відмовити.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що визнанню та виконанню на території України підлягають лише рішення іноземних судів, а визнання та виконання інших процесуальних документів іноземних держав в порядку передбаченому наведеними вище нормами не передбачено. 
 
Належним доказом повідомленням про розгляд справи в даному випадку, може бути лише належним чином завірена розписка боржника про отримання ним повідомлення про судовий розгляд справи, де чітко зазначено, що боржником отримано документ, в якому зазначено дату, час і місце судового розгляду справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
02 березня 2020 року представник Jakob Dietrich, е.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG - ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Козелецького районного суду Чернігівської області.
 
05 березня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Фактичні обставини справи
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Земельним судом у місті Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина, без усного розгляду, за клопотанням заявника відповідно до пункту 3 статті 331 ЦПК, у складі головуючого судді земельного суду Вурдака-Шайбеля у справі № 21 О 1711/15 було винесено рішення, яким в результаті розгляду справи за спільним позовом Стягувачів до Боржника, стягнуто на користь Стягувачів 3 413,06 Євро судових витрат та 5 % починаючи з 17 травня 2016 року.
 
Рішення набрало законної сили 20 липня 2016 року, вручено відповідачу 06 липня 2016 року, про що зазначено в ньому.
 
Таким чином, відповідно до рішення Земельного суду у місті Брауншвейг ФРН від 20 червня 2016 року, боржник зобов`язаний сплатити 3 413,06 Євро судових витрат та 5 % понад базової ставки починаючи з 17 травня 2016 року.
 
З клопотанням до Козелецького районного суду Чернігівської області про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду заявники звернулись 
13 травня 2019 року (згідно поштової накладної, т. 2, а. с. 6-7), в межах трирічного строку для пред`явлення рішення іноземного до примусового виконання в Україні, встановленого статті 463 ЦПК України.
 
На підтвердження того, що боржник був належним чином повідомлений про розгляд справи, до клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду стягувачами в засіданні суду першої інстанції було додано наступні документи (т. 1, а. с. 122-146):
 
- супровідний лист Земельного суду у місті Брауншвейг від 03 травня 2019 року до ксерокопій документів, що засвідчують надіслання позову до відповідача 
09 грудня 2015 року, засвідчений апостилем 07 травня 2019 року та вірність фотокопії нотаріально завірено (т. 1, а. с. 122, 145);
 
- супровідний лист Міністерства Юстиції України від 14 січня 2016 року № 116690-0-61-15/12-1846-15 (бланк № 512514) про направлення оформленого стосовно АВП «Агротранссервіс», з проставленим німецьким судом штампом «Доставлено 05 лютого 2016 року», вірність фотокопії нотаріально завірено (т. 1, а. с. 123, 146);
 
- копію матеріалів судової справи Козелецького районного суду Чернігівської області № 734/3879/15-ц (провадження № 2-д/734/1/10) про розгляд доручення німецького суду про вручення АВП «Агротранссервіс» судових документів за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до АВП «Агротранссервіс», а саме:
 
1) підтвердження про вручення документів у справі № 21 О 1711/15(058) 09 грудня 2015 року представнику боржника - ОСОБА_4 (що засвідчено його підписом), складеного Козелецьким районним судом Чернігівської області (підписаного суддею Анохіним А. М. та скріпленого гербовою печаткою Козелецького районного суду Чернігівської області) (т. 1, а. с. 124);
 
2) судова повістка про виклик представника АВП «Агротранссервіс» як відповідача у справі за дорученням німецького суду про вручення документів (т. 1, а. с. 125);
 
3) рекомендоване поштове повідомлення про вручення 1 грудня 2015 року боржнику вказаної судової повістки у справі № 734/3879/15-ц (т. 1, а. с. 126);
 
4) довіреність від 20 серпня 2014 року АВП «Агротранссервіс» на ім`я комерційного директора АВП «Агротранссервіс» ОСОБА_4 , якою останній уповноважений бути представником у судових органах України будь-якої ланки 
(т. 1, а. с. 127-128);
 
5) копія паспорта ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 129-130);
 
6) журнал судового засідання у справі № 734/3879/15-ц від 09 грудня 2015 року, згідно якого представник АВП «Агротранссервіс» за довіреністю Тополь М. М. був присутній у судовому засіданні, де отримав документи німецького суду та заповнив підтвердження про вручення документів (а. с. 20-21);
 
7) копії обкладинки справи із даними судової справи, довідковим листом до справи та описом документів у справі (т. 1, а. с. 133-135);
 
- повідомлення Земельного суду у місті Брауншвейг у справі № 21 О 1711/15(058) про направлення АВП «Агротранссервіс» позову та завірена копія розпорядження суду про те, що буде проведено письмове попереднє судовиробництво, з роз`ясненням вимог Цивільно-процесуального кодексу Німеччини (засвідчений переклад із німецької мови) (т. 1, а. с. 136-138);
 
- рішення Земельного суду у місті Брауншвейг від 31 серпня 2015 у справі 
№ 21 О 1711/15(058) про необхідність назвати особу відповідальну за кореспонденцію, яка проживає на території ФРН чи має бюро, та призначення адвоката (засвідчений переклад із німецької мови) (т. 1, а. с. 139-140);
 
- позовна заява Jakob Dietrich, e.K., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG до АВП «Агротранссервіс» про стягнення збитків та відсотків (засвідчений переклад із німецької мови) (т. 1 а. с. 141-144).
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.
 
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
 
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
 
Згідно пункту 10 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.
 
Відповідно до статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.
 
Згідно вимог статті 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.
 
Частинами другою та третьою статті 466 ЦПК України передбачено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
 
Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:
 
1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;
 
2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);
 
3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;
 
4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);
 
5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);
 
6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.
 
Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України (стаття 468 ЦПК України).
 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина перша статті 81 ЦПК України).
 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши, що стягувачем подано всі документи, які необхідні для виконання рішення іноземного суду, боржник був повідомлений про розгляд справи № 21 О 1711/15 (058) у Земельному суді міста Брауншвейг, рішення іноземного суду підлягає виконанню на території України в силу принципу взаємності, та відсутні підстави для відмови в задоволенні клопотання, передбачені частиною другою статті 468 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.
 
Доводи заявника про відсутність в матеріалах справи, всупереч вимог частини третьої статті 466 ЦПК України, копії рішення іноземного суду про визнання якого подано клопотання та про те, що судом фактично надано дозвіл на виконання не судового рішення, а виконавчого листа з реєстраційним номером 21 О 1711/15 (058) є безпідставними з огляду на наявність в матеріалах справи фотокопії, разом зі здійсненим перекладом на українську мову, документу під назвою «Виконавчий лист (копія рішення суду)».
 
Ідентифікація боржником вказаного документу, як виконавчого листа є довільним трактуванням та спростовується змістом поданого документу.
 
Безпідставними є посилання заявника на позбавлення його можливості взяти участь у судовому процесі Земельного суду у місті Брауншвейг через те, що його не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи з оглядну на наступне.
 
Питання, пов`язані з врученням судових документів (виконання доручень судів щодо надання правової допомоги) між Україною і Федеративною Республікою Німеччини, регулюються положеннями Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, вчиненої в м. Гаазі 15 листопада 1965 року (далі - Конвенція).
 
Згідно зі статтею 2 Конвенції доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою.
 
Орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках (стаття 3 Конвенції).
 
Відповідно до статті 5 Конвенції центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.
 
Згідно із статтею 6 Конвенції центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції. У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню. Запитуючий орган може вимагати, щоб підтвердження, яке було складене не Центральним Органом або судовим органом, було скріплено підписом представника одного з цих органів. Підтвердження направляється безпосередньо запитуючому органу.
 
Наявні в матеріалах справи докази, підтверджують факт належного повідомлення боржника про процес у відповідності до Конвенції.
 
Інші аргументи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 листопада 
2019 року, в незміненій її частині, та постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 листопада 
2019 року, в незміненій її частині, та постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             В. М. Коротун
 
С. Ю. Бурлаков
 
М. Є. Червинська