ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2021 р. 	Справа № 545/3125/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Чалого І.С. ,  Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання  Сузанського О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції  в Полтавській області Департаменту патрульної поліції  Грешнової Аліни Юріївни на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2021, суддя Потетій А.Г.,  по справі № 545/3125/20
          за позовом      ОСОБА_1  
          до    Інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції  в Полтавській області Департаменту патрульної поліції  Грешнової Аліни Юріївни ,    Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції                   
          про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3382145 від 04.11.2020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від  20.01.2021 року позов задоволено частково.
Відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3382145 від 04.11.2020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
Змінено застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення накладене згідно постанови серії ЕАМ №3382145 від 04.11.2020 зі штрафу в розмірі 425 грн. 00коп. на усне зауваження у відповідності до вимог ст. 22 КУпАП та відповідно закрито провадження в адміністративній справі.
Інспектор 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Грешнова А. Ю. (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просила скасувати рішення суду першої інстнації та прийняти нове, яким повністю відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що приймаючи рішення про звільнення позивача від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та втрутився в дискреційні повноваження відповідача.
Позивач не надала відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до  ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
          У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 04.11.2020 інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Грешновою А. Ю. винесено постанову серії ЕАМ № 3382145,якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. (а.с. 10).
Згідно постанови 04.11.2020 о 09.44 год. у м. Полтаві по вул. Європейська (Фрунзе), 153А, водій, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Європейська та вул. Степового Фронту на забороняючий сигнал світлофора, реєстратор аспиринг камера ві-0117, чим порушив п. 8.7.3.ПДР - Порушення проїзду на заборонний сигнал світлофора та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 122 КУпАП.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт порушення позивачем ПДР, проте з урахуванням знаходження в автомобілі неповнолітньої особи, якій терміново потрібно було надати медичну допомогу, а також того, що дії позивача не призвели до тяжких наслідків (створення аварійної ситуації чи перешкоджання в русі іншим транспортним засобам), зважаючи на малозначність вчиненого правопорушення слід застосувати до позивача стягнення у виді усного зауваження у відповідності до вимог ст. 22 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Частиною 5 ст. 14 Закону України “Про дорожній рух” встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.8.7.3 ПДР сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів, та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судовим розглядом встановлено, що до позивача застосовано адміністративне стягнення за те, що останній, керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора.
На підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху відповідачем надано до суду відеозапис, з якого вбачається, що автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому підстав для її скасування немає.
Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАМ №3382145 від 04.11.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо помилкового застосування судом першої інстанції приписів ст. 22 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що її приписи можуть бути застосовані органом, який уповноважений вирішувати справу про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.
Компетенція судів щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення визначена ст. 221 КУпАП.
Приписами ст. 221 КУпАП не передбачено повноважень суду щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, ч.2 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Отже, з системного аналізу наведених приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням можуть органи (посадові особи), уповноважені вирішувати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, якими є саме органи Національної поліції.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.
За змістом ст. 286 КАС України місцеві загальні суди як адміністративні розглядають справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та за наслідками розгляду яких місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, з аналізу зазначених вище положень Кодексу адміністративного судочинства України місцевий суд як адміністративний може лише перевіряти оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень щодо законності та обґрунтованості притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, при цьому може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.
Отже, звільнення позивача від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП не належить до повноважень суду адміністративної юрисдикції.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.06.2020 по справі № 460/1253/16-а.
Відповідальність за вчинення позивачем правопорушення передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, санкція якої не передбачає можливості застосування усного зауваження.
Враховуючи, що приписи ст. 22 КУпАП можуть застосовувати ті органи до компетенції яких входить розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, якими є саме органи Національної поліції, то приймаючи рішення по звільнення позивача від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та помилково звільнив позивача від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2021 прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 286, 308, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції  в Полтавській області Департаменту патрульної поліції  Грешнової Аліни Юріївни - задовольнити.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2021 по справі № 545/3125/20  скасувати.
Прийняти  нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Катунов