ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" березня 2021 р.           Справа№ 910/15145/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Буравльова  С.І. 

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.
представників сторін:

від позивача - Науменко В.Б., Трофімов С.Ю.
від відповідача - Закарлюка Н.С.
від третьої особи - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу    Приватного підприємства "Дублер - Люкс"
на рішення  Господарського суду міста Києва від 03.12.2020
у справі  №910/15145/20 (суддя Пінчук В.І.)
за позовом  Приватного підприємства "Дублер - Люкс"
до    Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Український експертний центр"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тівац"
про  визнання недійсним договору від 01.07.2019 № 1213/07/19 та стягнення 269683,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Дублер - Люкс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Український експертний центр» про визнання недійсним договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01.07.2019 р. № 1213/07/19, який укладений між приватним підприємством «Дублер - Люкс» та товариством з обмеженою відповідальністю        «Перший Український експертний центр», а також про стягнення з останнього    269683,52 грн. безпідставно сплачених коштів та 30000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що останній був позбавлений можливості обирати обслуговуючу організацію, оскільки на час придбання приміщень в оренду, відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Перший Український експертний центр» вже надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території приміщення за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/15145/20 в позові відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що при укладанні спірного договору сторонами було дотримано норми чинного законодавства. При цьому, Приватне підприємство «Дублер - Люкс»  не є ні співвласником багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, будинок 14/55, ні представником ТОВ «Тівац».
Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постановити ухвалу про залишення даної апеляційної скарги без руху в якій зазначити недоліки, спосіб і строк їх усунення, прийняти до розгляду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 по справі № 910/15145/20, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 по справі № 910/15145/20.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що:
- судом не з`ясовано чи відповідає спірний договір вимогам чинного законодавства, а саме Закону України «Про житлово-комунальні послуги»;
- судом першої інстанцій норм порушено норми процесуального права, а саме щодо розгляду справи у спрощеному порядку;
- відповідач не є виробником, виконавцем чи постачальником водо та електроенергії, балансоутримувачем, управителем/управляючою компанією багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55 та відповідно не має всіх повноважень на надання житлово-комунальних послуг;
- на момент укладання договору у третьої особи було обмежене речове право, були відсутні всі правопороджуючі факти, а позивач на момент укладання договору не користувався нежитловими приміщеннями №1019 за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55;
- відповідач свідомо передбачив п.7.1 Договору, яким створив умови для виставлення рахунків без наміру фактичного надання експлуатаційних послуг, що свідчить про фіктивність акту надання послуг №3652 від 31.08.2019 до Договору №1213/07/19 від 01.07.2019.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 у складі колегії суддів:    головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В. справу № 910/15145/20 за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Дублер-Люкс» призначено до розгляду на 03.03.2021 на 11-00 год..
У зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці з 02.03.2021 по 05.03.2021, розгляд справи № 910/15145/20, яка призначена на 03.03.2021- не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 призначено справу №910/15145/20  до розгляду на  24.03.2021.
09.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду    від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому     просить    відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін. Зокрема, позивач зазначає, що:
- ні ТОВ «ТІВАЦ» ні будь-який інший співвласник офісної будівлі не здійснив жодних дій спрямованих на реалізацію своїх прав щодо обрання управляючої компанії. Відповідач на сьогоднішній день є обслуговуючою організацією по даному будинку та надає послуги належної якості;
- Приватне підприємство «Дублер - Люкс»  не є ні співвласником багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, будинок 14/55, ні представником ТОВ «Тівац»; 
- апелянтом не зазначено, який саме пункт статті 203 ЦК України не дотримано під час укладання договору, при тому, що позивачем схвалено договір, про що свідчать дії, спрямовані на виконання умов договору.
12.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду    від позивача надійшла заява про порушення представником відповідача строку подання відзиву на апеляційну скаргу та залишення відзиву без розгляду, а також заява про продовження процесуального строку для подання пояснень, клопотань та заперечень.
24.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду    від позивача надійшли заяви про порушення представником відповідача строку подання відзиву на апеляційну скаргу, про порушення господарським судом міста Києва при ухваленні оскаржуваного рішення вимог ст. 12 ГПК України, а також пояснення до апеляційної скарги.
В судове засідання апеляційного господарського суду 24.03.2021 не з`явився представник третьої особи, який повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. 
Розглянувши у судовому засіданні 24.03.2021 подані представниками позивача клопотання, колегією суддів, з метою забезпечення прав учасників справи на справедливе, неупереджене, пропорційне, своєчасне вирішення судом спору у даній справі, долучено відповідні документи до матеріалів справи.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача  та відповідача судовою колегією встановлено наступне.
07.02.2019 між Приватним акціонерним товариством « Холдингова компанія   « Київміськбуд » та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тівац » укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 20392/РН-Н.
Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ « Тівац »    ( покупець ) придбає майнові права у ПрАТ « Холдингова компанія « Київміськбуд » на об`єкт нерухомого майна, а саме - нежитлові приміщення ( приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок ) - група приміщень № 1019 за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Саперне поле, 14/55 ( будівельна адреса: « Будівництво житлово - офісно - торговельно - розважального комплексу на вул. Анрі Барбюса, 52/1 у Печерському районі м. Києва, ІІІ черга).
Згідно п.6.1 вказаного договору після підписання покупцем ( ТОВ «Тівац») акту прийому - передачі майнових прав останній протягом 40 календарних днів повинен укласти з експлуатуючою організацією договір про надання комунальних послуг.
11.03.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тівац» (третьою особою, орендодавцем) та Приватним підприємством «Дублер - Люкс» (позивачем, орендарем) був укладений договір № ТД0059 оренди нежилих приміщень.
Згідно з актом приймання - передачі нежитлових приміщень № 1 від 11.03.2019 позивач прийняв в тимчасове платне користування нежилі приміщення, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, група приміщень № 1019, поверх - «цоколь», верхній рівень. 
12.03.2019 на підставі акта приймання - передачі нежитлових приміщень позивач повернув орендодавцю (третій особі) вказані приміщення, у зв`язку з тим, що у останнього не оформлене право власності на орендоване позивачем приміщення.
12.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тівац» (орендодавцем    ) та Приватним підприємством «Дублер - Люкс» (орендарем ) укладена додаткова угода відповідно до якої товариство з обмеженою відповідальністю «Тівац» передає, а приватне підприємство «Дублер - Люкс» приймає приміщення, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, група приміщень № 1019, поверх - «цоколь» протягом трьох робочих днів після державної реєстрації права власності товариством з обмеженою відповідальністю «Тівац» на вказані приміщення.
01.07.2019 між Приватним підприємством «  Дублер - Люкс»  (споживач), Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший Український експертний центр»      (постачальник) та      Товариством з обмеженою відповідальністю «Тівац» (власник) укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території № 1213/07/19.
19.07.2019 між ТОВ «Тівац» та ПП «Дублер - Люкс» підписаний акт приймання - передачі нежитлових приміщень до договору від 11.03.2019 р. № ТД0059, за яким ТОВ «Тівац» ( третя особа ) передав позивачу у фактичне користування нежитлові приміщення, які є об`єктом вказаного договору.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилаючись на Закон України від 01.05.2019 № 2189 - VIII «Про житлово - комунальні послуги» зазначає, що був позбавлений можливості обирати обслуговуючу організацію, оскільки на час придбання приміщень в оренду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю « Перший Український експертний центр» вже надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території приміщення за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55.
Відповідно до  статті 11 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.    Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
         Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Статтею 13 Конституції України, частиною 4  статті 319 ЦК України, визначено, що власність зобов`язує.
Положеннями  ст.322 ЦК України  встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.
За приписами  статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", який набрав чинності 01.07.2015, співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.
Частиною 2  ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"  передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Відповідно до  ст. 9 вказаного Закону  управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Згідно  зі ст. 6 Закону України      «Про здійснення права власності в багатоквартирному будинку»  - лише співвласники багатоквартирного будинку мають права брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, Приватне підприємство «Дублер - Люкс »  не є співвласником багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, будинок 14/55, а також не є представником ТОВ «Тівац».
Відповідно до  ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
  Згідно з ч. 2  ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. ч. 1, 3  ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою  статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).
Згідно  ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.    Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.    
Відповідно до  ст. 204 Цивільного кодексу України  правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, при укладанні спірного договору сторонами було дотримано норми чинного законодавства, а саме:
  -    зміст правочину не суперечить законодавству, а також моральним засадам суспільства.
  -    волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі;
  - спірний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та завірений печатками, у відповідності до законодавства;
  - правочин спрямований на реальне настання правових наслідків.
Колегія суддів звертає увагу, що на виконання умов Договору сторонами вчинялись дії на виконання його умов, зокрема, підписано додаткові угоди, акт наданих послуг, в якому зазначено, що претензій до наданих відповідачем послуг не має, а також проводилась оплата на підставі рахунків-факту.
Також, колегія відхиляє доводи апелянта щодо фіктивності спірного Договору, оскільки відповідна підстава не була предметом розгляду в суді першої інстанції.
Щодо доводів відповідача про порушення судом першої інстанцій норм процесуального права, а саме розгляду справи у спрощеному порядку, колегія суддів зазначає наступне.
Так, питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження належить до дискреційних повноважень суду першої інстанції. Однак, ураховуючи приписи частини 3 статті  247, частини 1 статті  250 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції при вирішенні даного питання (розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження) повинен враховувати такі критерії, зокрема, ціну позову, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес, думку сторін тощо.
При цьому, приписами частини 5  статті 252 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції, з урахуванням приписів частини 3 статті  247, частини 1 статті  250 Господарського процесуального кодексу України, прийнято ухвалу від 08.10.2020, якою було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.
Зазначена ухвала суду першої інстанції направлена сторонам та отримана останніми, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Позивач, до прийняття рішення судом першої інстанції, клопотання, зокрема, про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду першої інстанції не подавав.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, при цьому не скористався своїм правом наданим йому процесуальним законом щодо розгляду даної справи з викликом сторін в судовому засіданні. Тому, враховуючи приписи частини 4  статті 13 Господарського процесуального кодексу України, позивач повинен усвідомлювати наслідки не вчинення ним певних процесуальних дій.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно ч.1  ст.74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1  статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Приватного підприємства "Дублер - Люкс" не підлягає    задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/15145/20   не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.  269,   270,   273-279,   281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний    апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну    скаргу Приватного підприємства "Дублер - Люкс" залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/15145/20  залишити без змін.
3.Матеріали справи №910/15145/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
4.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена    до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 05.04.2021

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                С.І. Буравльов