ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року 
м. Київ

Справа №  922/4239/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька  Н.  О. - головуючий, Могил С.К., Случ О. В.,  
секретар судового засідання - Мельникова  Л.  В.,
розглянувши касаційну скаргу Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 
на рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 (суддя Жигалкін  І.П.) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 (Дучал Н.М. - головуючий, судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.) у справі
за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 
до Харківського обласного благодійного фонду "Робін Гуд"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Харківська міська рада, 
про визнання укладеним договору, 
(У судове засідання представники сторін не з`явилися)
ВСТАНОВИВ:
1.  Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1. Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського обласного благодійного фонду "Робін Гуд", в якій просив суд визнати, з дня набрання чинності рішенням суду, укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та Харківським обласним благодійним фондом "Робін Гуд" в редакції, викладеній в прохальній частині позовної заяви.
Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем як замовником реконструкції павільйону з торгівельними кіосками (нежиле приміщення) під офіс по вул. Харківських Дивізій, 29 у м. Харкові, обов`язку, передбаченого статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.
2.  Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.1.  Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, згідно з Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) Харківський обласний благодійний фонд "Робін Гуд" є замовником реконструкції павільйону з торгівельними кіосками (нежиле приміщення) під офіс по вул. Харківських Дивізій, № 29 в м. Харкові. 
Позивач вважає, що на дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом зазначеного об`єкта відповідач не виконав покладеного обов`язку щодо укладання договору про пайову участь і не звернувся до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з заявою про укладання договору.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 804 від 09.11.2011 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (в редакції рішення № 319 від 22.05.2013, яким передбачено, зокрема, що:
- залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради(пункт 1.4);
- пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток ІТСІ м. Харкова (пункт 1.5);
- не пізніше ніж за 30 календарних днів до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію замовник будівництва зобов`язаний звернутися із заявою до Департаменту для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова (пункт 2.5);
- у разі встановлення факту будівництва та введення об`єкта до експлуатації без укладення відповідного договору Департамент у 10-денний термін з дня встановлення такого факту надсилає замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням лист-повідомлення про необхідність укладення відповідного договору (пункт 5.1);
- у разі ухилення замовника від виконання вимог, вказаних у листі-повідомленні у добровільному порядку, Департамент: на підставі наявної інформації та у відповідності до цього Порядку проводить розрахунок величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури; готує два примірники договору пайової участі у розвитку інфраструктури з додатками; надсилає два примірники договору з додатками замовнику будівництва (пункт 5.3).
Листом від 15.05.2018 № 713/0/124-18 проінформовано відповідача про необхідність звернення до виконавчих органів міської ради для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та листом № 1275/0/124-19 від 28.08.2019 направив на адресу відповідача для розгляду та підписання 2 оригінали договору, але відповіді не надійшло. 
Матеріали справи містять копії листів Департаменту економіки та комунального майна (без номерів та вихідних дат), адресованих ХОБФ «Робін Гуд» (фіскальні чеки про відправлення), а саме:
лист-повідомлення про необхідність укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції павільону з торгівельними кіосками (нежиле приміщення) під офіс по вул. Харківських Дивізій, 29;
пропозицію про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції павільону з торгівельними кіосками (нежиле приміщення) під офіс по вул. Харківських Дивізій, 29, в якій повідомлено про надсилання 2х примірників договорів ( з додатком) для розгляду та підписання.
3.  Короткий зміст судових рішень у справі
3.1.  Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 у справі №922/4239/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що відповідачем не здійснювалася забудова земельної ділянки, і відповідач не підпадає під категорію забудовників, які зобов`язані сплачувати внески на розвиток соціальної інфраструктури відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому й відсутні правові підстави для застосування до відповідача ст. 40 Закону в частині обов`язку взяти пайову участь як шляхом сплати коштів пайової участі, так і шляхом укладання договору. З 01.01.2020 у замовників відсутній обов`язок перерахувати до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, як і відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання є лише договори про пайову участь, укладені до 01.01.2020. Станом на час розгляду справи судом першої інстанції, було відсутнє положення закону, яке б зобов`язувало відповідача укласти з позивачем відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова. Відтак, суд не наділений повноваженнями визнати укладеним договір, обов`язковість укладення якого для відповідача законом не передбачена.
4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України. 
Обґрунтовуючи підставу оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, заявник стверджує, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.02.2021 у справі № 641/157/16-ц, від 05.12.2019 у справі № 922/4250/17, від 12.12.2019 у справі № 922/3627/18, від 26.06.2020 у справі № 922/3049/18, від 15.04.2019 у справі № 642/3423/17, від 28.10.2019 у справі № 352/1129/16-ц, від 02.07.2020 у справі № 922/1498/19 щодо обов`язку замовника укласти договір про пайову участь. Позивач вважає, що правовідносини у справі № 922/4239/19 виникли на момент прийняття спірного об`єкту нерухомого майна до експлуатації, а саме 13.04.2018, а тому вірним є застосування положень статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка була чинною на той час.
Заявник вважає, що врахуванню також підлягає Порядок про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, пункт 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", статей 27, 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", які регулюють відносини щодо пайової участі. 
5.  Позиція Верховного Суду 
5.1.  Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
5.3. Предметом позовних вимог є визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Зокрема скаржник стверджує, що Харківський обласний благодійний фонд "Робін Гуд" до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не звертався із заявою щодо укладення відповідного договору згідно з приписами статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка передбачала обов`язок щодо укладення таких договорів. 
Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів. За приписами статті 187 цього ж Кодексу судом розглядаються спори, що виникають при укладанні господарських договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору.
Частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Таким чином, необхідною умовою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідної вказівки закону на обов`язковість укладення певного договору, а застосуванню до таких спорів підлягає законодавство, яке є чинним на момент виникнення переддоговірного спору та його вирішення в судовому порядку.
Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін (ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").
Водночас, з 01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", якими виключено ст. 40 з Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". 
Згідно з п. 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" № 132-IX від 20.09.2019 договори про сплату пайової участі, укладені до 01 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. 
Тобто, з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України). 
Отже, якщо акт цивільного законодавства, що регулював цивільні відносини, втратив чинність, новий нормативно-правовий акт з моменту набрання ним чинності застосовується до юридичних фактів цивільного права та породжуваних ними цивільних прав і обов`язків.
Станом на час розгляду цієї справи судом, про що також вірно вказав апеляційний господарський суд, відсутнє положення закону, яке б зобов`язувало відповідача укласти з позивачем відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова. Відтак, суд не наділений повноваженнями визнати укладеним договір, обов`язковість якого для відповідача законом не передбачена. Зазначене відповідає статті 19 Конституції України, згідно з якою правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Аналогічні висновки щодо застосування статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" при вирішення спору про укладення договору про пайову участь викладено у постановах Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №909/1143/19, від 30.09.2020 у справі № 904/4442/19, від 13.01.2020 у справі № 922/267/20, від 04.02.2021 у справі № 904/2468/19, від 23.03.2021 у справі № 904/454/18, від 31.03.2021 у справі № 909/1402/19.
5.4. У свою чергу, помилковими є твердження скаржника щодо необхідності врахування приписів Порядку про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, оскільки у зв`язку із скасуванням обов`язку забудовників укладати договори про пайову участь в інфраструктурі населеного пункту зазначене положення не відповідає нормам закону та вірно не взяте до уваги судами попередніх інстанцій.
5.5. Крім того, стверджуючи про необхідність також врахування приписів пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", статей 27, 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", які регулюють відносини щодо пайової участі, заявником жодним чином не аргументовано яким чином вказані законодавчі норми підтверджують його позицію щодо можливості зобов`язати відповідача укласти договір про пайову участь у випадку коли такий не був укладений до 01.01.2020. 
5.6. Посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій практики Верховного Суду у вирішенні подібних спорів щодо обов`язку замовника укласти договір про пайову участь на підставі статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не приймаються Верховним Судом, оскільки наведені скаржником у касаційній скарзі постанови Верховного Суду, у тому числі від 17.02.2021 у справі № 641/157/16-ц, від 05.12.2019 у справі № 922/4250/17, від 12.12.2019 у справі № 922/3627/18, від 26.06.2020 у справі № 922/3049/18, від 15.04.2019 у справі № 642/3423/17, від 28.10.2019 у справі № 352/1129/16-ц, від 02.07.2020 у справі № 922/1498/19, стосуються практики застосування зазначеної статті Закону, чинної на час вирішення судами спорів про визнання укладеними відповідних договорів, що є відмінним від обставин справи № 922/4239/19, яка розглядається. 
5.7. За таких обставин, зважаючи на те, що доводи скаржників щодо допущення порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права не підтвердилися, відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.11.2020 і постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі №  924/181/20.
6.  Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд
6.1. За змістом пункту  1 частини  1 статті  308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2.  Відповідно до частини  1 статті  309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею  300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.3.    Ураховуючи викладене, зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржені у справі рішення і постанову необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Керуючись статтями  300, 301, пунктом  1 частини  1 статті  308, статтями  309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі № 922/4239/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не  підлягає.
Головуючий                                                                                Н.  О.  Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил

                                                                                          О. В. Случ