Ухвала
 
28 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 644/11697/15-ц
провадження № 61-7949ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:   Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мороз Галина Іванівна, про зміну черговості одержання права на спадкування, стягнення коштів за утримання спадкового майна та перерозподіл часток, за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, змінивши та уточнивши свої позовні вимоги, просила змінити черговість одержання нею права на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з четвертої черги на першу; стягнути з відповідача на її користь кошти за утримання належної до спадкування частини нерухомого майна в натурі на загальну суму 14 940,30 грн, що дорівнює 1,4 кв. м житлової площі в спірній квартирі  АДРЕСА_1 , перерозподіливши житлову площу у спірній квартирі за позивачем в розмірі 9,7 кв. м, а за відповідачем в розмірі 6,95 кв. м.
 
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова рішенням від 20 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Харківської області                           від 02 вересня 2018 року, в задоволенні позову відмовив. 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду                      м. Харкова від 20 квітня 2018 року.
 
Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 02 вересня 2018 року, їй відмовлено в задоволенні позову. Постановою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року та постанова Апеляційного суду Харківської області від 02 вересня 2018 року залишені без змін. 12 травня 2020 року їй стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомими під час розгляду справи. В постанові Верховного Суду зазначено, що безпідставними є доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона зверталася до апеляційного суду із клопотанням про залучення додаткових доказів, яке залишене судом без уваги, оскільки апеляційний суд не повернув нові докази з підстав їх неподання до суду першої інстанції та вирішив справу з їх урахуванням, зазначивши, що нею, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 на час смерті не міг доглядати за собою і потребував сторонньої допомоги. При цьому суд не звернув уваги на ту обставину, що в постанові апеляційного суду від 23 червня 2018 року зазначено, що додаткових доказів, клопотань про їх витребування або інших клопотань апеляційна скарга не містить. Таким чином, суд апеляційної інстанції не прийняв та не дослідив довідку з історії хвороби спадкодавця, в якій зазначається про можливість безпорадного стану спадкодавця, а суд касаційної інстанції помилково вважав зазначений доказ прийнятим та дослідженим судом апеляційної інстанції. Не враховано відмову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у задоволенні клопотання                      від 20 квітня 2018 року її представника про допит свідків, яким було відомо про безпорадність стану спадкодавця. Вважає, рішення судів всіх інстанцій неправосудними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, які мають значення для вирішення справи і є істотними для ухвалення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про наявність у неї гарантованого законодавством права на зміну черговості у спадкуванні з четвертої черги на першу. Зазначені обставини не були і не могли бути відомі їй, оскільки постанову Верховного Суду вона отримала лише 12 травня 2020 року.
 
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова ухвалою від 04 листопада 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1  про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року відмовив. 
 
11 травня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що в судовому засіданні апеляційного суду                02 серпня 2018 року її представником було заявлено повторно клопотання про долучення додаткових доказів та дослідження їх у судовому засіданні, але апеляційний суд залишив зазначене клопотання поза увагою. Так само, поза увагою апеляційного суду залишилося її посилання на однобокість розгляду справи та позбавлення її з боку суду довести обставини, на які вона посилається за допомогою показань свідків. Також, в уточненій позовній заяві від 11 жовтня              2016 року, а також в судовому засіданні від 25 січня 2017 року, від 05 вересня              2017 року та від 20 квітня 2018 року вона просила допросити свідків, серед яких є медики та якім відомо про стан безпорадності спадкодавця. Однак, судом першої інстанції їй у задоволенні зазначених клопотань безпідставно відмовлено, а судом апеляційної інстанції це порушення усунуто не було. Отже, судами попередніх інстанцій медичний документ, який нею зазначається як нововиявлена обставина, у 2018 році не досліджувався та його існування не могло вплинути на рішення судів. Апеляційним судом помилково встановлено, що висновок медичної комісії щодо стану здоров`я спадкодавця не є істотною обставиною та не впливає на висновки суду.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з  частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
 
Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).
 
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
 
За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
 
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
 
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
 
Судами встановлено, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , фактично зводяться до її незгоди з рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова                        від 20 квітня 2018 року, яке ухвалено без врахування показань свідків, у клопотанні про допит яких судом відмовлено, а також незгодою з висновками, викладеними у постановах Апеляційного суду Харківської області від 02 вересня 2018 року та Верховного Суду від 02 квітня 2020 року. 
 
Також, не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.
 
Отже, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду                     м. Харкова від 20 квітня 2018 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України.
 
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року та постанови Харківського апеляційного суду від 04 березня 2021 року.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова              від 04 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду                       від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мороз Галина Іванівна, про зміну черговості одержання права на спадкування, стягнення коштів за утримання спадкового майна та перерозподіл часток, за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 

 
Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев 
 
В. С. Жданова
 
                                                                                                                      Є. В. Коротенко