Постанова
Іменем України
 
15 квітня 2021 року                                                                              
м. Київ
 
справа № 569/17374/19
провадження № 51-4424км20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду
 
головуюча                                                    ОСОБА_1 ,
судді:                                                             ОСОБА_2 ,  
ОСОБА_3 ,
 
секретар судового засідання                  ОСОБА_4 ,
 
учасники судового провадження:
прокурор                                                      ОСОБА_5 ,
захисник                                                      ОСОБА_6 ,                                                         
 
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі – Суду) про скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Свою вимогу захисникмотивує тим, що апеляційний суд незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадженняза його апеляційною скаргою, дійшовши безпідставного висновку, що нормами Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) не передбачено права на апеляційне оскарження ухвал суду, постановлених під час судового розгляду в порядку спеціального судового провадження, чим обмежив доступ обвинуваченого до правосуддячерез порушення його права на апеляційне оскарження судового рішення.
Також захисник посилається на Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019, яким визнано неконституційною норму КПК Українищодо заборони апеляційного оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового розгляду.
 
Зміст судових рішень, у тому числі оскаржуваного, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2020 року задоволено клопотання прокурора, продовжено  ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 
Волинський апеляційний суд ухвалою від 12 листопада 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого  ОСОБА_7 на ухвалу суду Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2020 року.
 
Позиція інших учасників судового провадження
 
У судовому засіданні захисник та прокурор підтримали касаційну скаргу. 
 
Мотиви Суду
 
Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7  про порушення права обвинуваченого на апеляційне оскарження судового рішення та обмеження доступу до правосуддя є обґрунтованими.
 
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України та КПК України основними засадами судочинства, у тому числі забезпеченням апеляційного і касаційного оскарження рішення суду.
За змістом ст. 24 КПКУкраїни кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цьогоКодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1ст. 7 цього Кодексу.
Статтею 7 КПК України визначено загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом та судом, презумпція невинуватості й забезпечення доведеності винуватості, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. 
 
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року                     № 4-р/2019 Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
 
На підставі цього Рішення Законом України від 02 грудня 2020 року № 027-IX ч. 2 ст. 392 КПК України доповнено абзацом другим, згідно з яким ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
 
З матеріалів проваджень убачається, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2020 року  ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи захиснику ОСОБА_6 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого  ОСОБА_7 на вищевказану ухвалу, Волинський апеляційний суд в ухвалі від 12 листопада 2020 року послався на те, що нормами КПК України, зокрема статтями 139, 323, не передбачено права на апеляційне оскарження ухвали суду, постановленої в порядку спеціального судового провадження. 
Главою 24-1КПК України (статті 297-1– 297-5)передбачено особливостіспеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень; частинами 3, 4 ст. 323  цього Кодексу – процедуру здійснення спеціального судового провадження (процедура «in absentia»)щодо злочинів, визначених у. ч. 2 ст. 297-1 КПК України; ч. 5 ст. 374 цього Кодексу – особливості щодо змісту вироку.
Разом із тим, окремого специфічного порядку оскарження судових рішень, постановлених у спеціальному судовому провадженні, КПК України, у тому числі ст. 394 «Особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень», не містить. Тому для справ, розглянутих за процедурою спеціального судового провадження, діють загальні норми кримінального процесуального закону.
Враховуючи вказане Рішення Конституційного Суду України та відповідні зміни у КПК України,ухвала суду першої інстанції про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка була постановлена під час судового розгляду у спеціальному судовому провадженні, є предметом апеляційного перегляду.
Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду  ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України, надати оцінку всім доводам апеляційної скарги захисника та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд 
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                  ОСОБА_3