ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7452/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., 
секретаря                                                  Строяновської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Рахункової палати України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання незаконним та скасування наказа, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Рахункової палати України (далі - відповідач, РПУ), в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про застосування дисциплінарного стягнення. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що розгляд дисциплінарної справи проводився не об`єктивно та упереджено, до уваги були прийняті лише документи, складені заступником директора департаменту - начальником відділу контролю у сфері юстиції та запобігання корупції, а пояснення та аргументи позивача ігнорувалися в повному обсязі. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом не надано правової оцінки її доводам про прийняття посадовою особою РПУ розпорядження, за невиконання якого її притягнуто до відповідальності, з перевищенням повноважень. Наголошує, що членом РПУ, якому підзвітний і підконтрольний департамент, в якому працює позивач, ухвалено рішення про невиконання розпорядження виконуючого обов`язки директора цього департамента. Подання про застосування дисциплінарного стягнення внесено Секретарю РПУ без погодження з членом палати. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим. Зазначає, що позивача притягнуто до відповідальності за невиконання розпорядження безпосереднього керівника. Жодних правових підстав для такого невиконання у позивача не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.
Судом установлено, що позивач перебуває на державній службі та займає посаду начальника відділа аудиту у сфері антимонопольної діяльності Департамента контролю у сфері юстиції та запобігання корупції.
18 грудня 2019 року заступником начальника Департамента - начальника відділа аудиту у сфері юстиції і запобігання корупції Щасним Е.В. позивачу було надано письмове доручення щодо надання в письмовій формі інформації про стан виконання рішень Рахункової палати стосовно здійснення аудиту ефективності використання коштів державного бюджету, виділених на керівництво та управління в сфері архівної справи, здійснення аудиту ефективності використання коштів державного бюджету, виділених на загальне керівництво та управління у сфері культури, здійснення аудиту ефективності використання коштів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на створення нових, проведення будівельно-ремонтних робіт, реконструкції існуючих спортивних комплексів, палаців спорту, басейнів (із наданням копій матеріалів попереднього вивчення об`єктів цих аудитів, на підставі яких готувалися та затверджувалися програми зазначених заходів державного зовнішнього фінансового контролю (аудиту) у строк до 20 грудня 2019 року).
Проте, позивач виконувати доручення відмовилась з огляду на те, що його надано без відповідного доручення члена Рахункової палати. 
У зв`язку з невиконанням зазначеного доручення, 21 грудня 2019 року Щасний Е.В. звернувся до Секретаря Рахункової палати зі службовою запискою щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Наказом Секретаря Рахункової палати - керівника апарату Ходаковського В.В від 07 лютого 2020 року №49- на підставі зазначеної службової записки порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 та доручено Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ у строк до 22 лютого 2020 року здійснити дисциплінарне провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку.
За результатами дисциплінарного провадження 06 березня 2020 року Дисциплінарною комісією складено подання, в якому рекомендовано Секретарю Рахункової палати накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
20 березня 2020 року наказом Секретаря Рахункової палати №102-к, за вчинення дисциплінарного проступку, а саме невиконання абзаців 5 -8 пункта 1 доручення заступника директора департамента - начальника відділа аудиту у сфері юстиції і запобігання корупції Щасного Е.В. від 18 грудня 2019 року № 08-33/368, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності -  попереджено про неповну службову відповідність.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернулась у суд з даним позовом.
Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку щодо законності виданого безпосереднім керівником позивача доручення та порушенням останньою своїх обов`язків державного службовця щодо його невиконання, що і стало підставою для прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Рахункову палату» від 02 липня 2015 року №576-VIIІ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №576-VIIІ) Рахункова палата від імені Верховної Ради України здійснює контроль за надходженням коштів до Державного бюджету України та їх використанням.
Статтею 17 цього  Закону визначено, що Рахункова палата складається з тридцяти членів. 
Для забезпечення виконання покладених на Рахункову палату повноважень діє апарат Рахункової палати, що складається з департаментів, територіальних та інших структурних підрозділів (включаючи патронатні служби членів Рахункової палати).
Права, обов`язки і повноваження членів Рахункової палати та посадових осіб апарату Рахункової палати визначаються цим Законом.
Згідно статті 18 Закону України №576-VIIІ посадові особи апарату Рахункової палати, включаючи Секретаря Рахункової палати, є державними службовцями. Гарантії діяльності посадових осіб апарату Рахункової палати визначаються  Законом України  «Про державну службу».
Секретар Рахункової палати призначається на посаду та звільняється з посади Головою Рахункової палати за його пропозицією відповідно до рішення Рахункової палати.
Інші посадові особи апарату Рахункової палати (крім радників членів Рахункової палати) призначаються на посади та звільняються з посад Секретарем Рахункової палати у порядку, встановленому  Законом України «Про державну службу».
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України №576-VIIІ процедура організації роботи Рахункової палати, територіальних та інших структурних підрозділів її апарату, питання взаємовідносин між структурними підрозділами, членами Рахункової палати та посадовими особами апарату Рахункової палати, інші питання внутрішньої організації діяльності визначаються цим Законом та Регламентом Рахункової палати.
На реалізацією наведеної бланкетної норми рішенням Рахункової палати від 28 серпня 2018 року №22-7 затверджено Регламент Рахункової палати (далі - Регламент).
Згідно підпункта 6.2 глави 6 розділа ІІІ Регламента для забезпечення виконання покладених на Рахункову палату повноважень діє апарат Рахункової палати, що складається з департаментів, територіальних та інших структурних підрозділів (включаючи радників членів Рахункової палати).
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 889-VIII).
Основні обов`язки державних службовців визначені статтею 8 цього Закону, зокрема, державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.
Частиною 1 статті 64 Закону України № 889-VIII встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 65 Закону України № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто, протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Відповідно до пункта 5 частини 2 цієї правової норми дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Статтею 66 Закону України № 889-VIII визначено, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.
До державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини 2 статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини 2 статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.
Відповідно до частини 1 статті 67 Закону України № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Відповідно до вимог статті 71 Закону України № 889-VIII з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.
Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» проводиться дисциплінарною комісією у державному органі.
Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб`єктом призначення, але не більш як до двох місяців.
Особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
Державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема, надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; бути присутнім під час виконання відповідних заходів.
За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності. Висновок, складений за результатами проведеного службового розслідування центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, передається Комісії.
Статтею 73 Закону України № 889-VIII визначено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Однією зі складових дисциплінарної справи є пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.
У відповідності до вимог статті 74 Закону України № 889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.
За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.
Статтею 75 Закону України № 889-VIII передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.
Згідно до вимог статті 77 цього Закону рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Предметом судового контролю у цій справі є наказ Секретаря Рахункової палати №102-к від 20 березня 2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення».
Як убачається з матеріалів справи, підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало систематичне (повторне протягом року) вчинення дисциплінарного проступку.
Дисциплінарний проступок позивача полягав у невиконанні доручення виконуючого обов`язки директора департамента Щасного Е.В. від 18 грудня 2019 року №08-33/368 щодо надання в письмовій формі інформації про стан виконання рішень Рахункової палати.
Як зазначено вище, відповідно до Регламенту апарат Рахункової палати діє для забезпечення виконання покладених на Рахункову палату повноважень, яка у свою чергу є колегіальним органом та реалізує такі, зокрема, через своїх членів.
Положенням про Департамент контролю у сфері юстиції та запобігання корупції, затвердженого рішенням Рахункової палати від 03 грудня 2018 року №103 (далі - Положення про департамент) закріплено, що Департамент проводить свою діяльність з урахуванням функціонального розподілу, затвердженого рішеннями Рахункової палати, на підставі плана роботи Рахункової палати або рішення Рахункової палати про здійснення позапланового заходу та доручення щодо виконання заходу, підписаного членом Рахункової палати.
З питань організаційного, інформаційного, довідкового, матеріально-технічного забезпечення Департамент підпорядковується Секретарю Рахункової палати - керівнику апарату.
Заходи державного зовнішнього фінансового контролю (аудиту) здійснюються Департаментом на підставі доручень члена Рахункової палати.
Департамент виконує інші доручення члена Рахункової палати, надані відповідно до його повноважень.
Департамент підзвітний та підконтрольних члену Рахункової палати в частині виконання доручень, наданих ним у межах повноважень.
Отже, уся діяльність Департамента спрямована на виконання рішень Рахункової палати та доручень її членів. 
Як убачається зі зміста доручення від 18 грудня 2019 року, позивачу доручено доповісти заступнику директора департамента - начальнику відділа аудиту у сфері юстиції та запобігання корупції у письмовій формі про стан виконання рішень Рахункової палати стосовно здійснення аудита ефективності використання коштів державного бюджету.
Отже, таке доручення обумовлене необхідністю отримання інформації про стан виконання рішень Рахункової палати, та не має своїм наслідком здійснення заходів державного зовнішнього фінансового контролю.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у діях позивача наявний склад дисциплінарного проступка у вигляді невиконання доручення керівника.
Посилання позивача на те, що подання про застосування до неї дисциплінарного стягнення підлягало обов`язковому погодженню членом Рахункової палати, колегія суддів уважає помилковим, оскільки положеннями Закону України №576-VIIІ, Регламенту та Положення про департамент такої процедури притягнення посадової особи апарата Рахункової палати не передбачено.
Щодо системності вчинення дисциплінарного проступку позивачем, колегія суддів зазначає таке.
Як свідчать матеріали справи, вперше позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом № 90-к від 05 березня 2020 року, який постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року визнано протиправним та скасовано. 
Як вже зазначалось, відповідно до Закону України № 889-VIII дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність може бути застосовано до державного службовця лише у разі вчинення проступка систематично (повторно протягом року).
На час прийняття спірного наказа, що оскаржується у цій справі, наказ № 90-к від 05 березня 2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» був чинним. Проте на час розгляду справи судом апеляційної інстанції - визнаний протиправним та скасований.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наказ № 102-к від 20 березня 2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», який ґрунтується на наказі № 90-к від 05 березня 2020 року, який є скасованим, уважається безпідставним, оскільки юридичний факт, з яким було пов`язано його прийняття, припинив свою дію.
Отже, відсутня наявність системності (повторного протягом року) дисциплінарних проступків, а тому оскаржуваним наказом позивач незаконно притягнутий до відповідальності у формі попередження про неповну службову відповідність.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі №120/1935/19-а.
Окрім того, місцевим судом допущено порушення порядку розгляду справи.
Так, відповідно до пункта 3 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Згідно з частинами 1 - 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Для цілей цього Кодексу відповідно до пункта 1 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Отже, при вирішенні питання за правилами якого позовного провадження судом розглядатиметься спір щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, необхідно встановлювати чи належить позивач до осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до Закону України «Про запобігання корупції». В іншому випадку такий спір може бути розглянуто судом в порядку спрощеного позовного провадження.
Відкриваючи провадження у даній справі, місцевий суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки визнав цю справу справою незначної складності.
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано виключень, які на час розгляду цієї справи містив пункт 1 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме щодо справ позивачів, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Згідно з приміткою до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній станом на момент розгляду цієї справи судом першої інстанції) до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище віднесено, зокрема, осіб, посади яких належать до посад державної служби категорії «А» або «Б».
З матеріалів справи слідує, що спірні правовідносини пов`язані з проходженням позивачем державної служби на посаді категорії «Б».
Оскільки вказана посада, належить до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, то спір щодо прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби за його участі в якості позивача, не може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження (станом на момент розгляду цієї справи судом першої інстанції).
Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку з чим судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права і невірно визначено провадження, в якому слід розглядати цю справу.
Наведе є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у праві №140/3564/19.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті рішення неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що зумовило неправильне вирішення справи. 
Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 6 цієї правової норми закріплено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позов підлягає задоволенню, а згідно наявних у справі квитанцій №0.0.1662029397.1 від 27 березня 2020 року, №0.0.1926231939.1 від 01 грудня 2020 року та №0.0.1987003440.1 від 21 січня 2021 року позивачем за його подання та подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у загальному розмірі 2102,00  грн., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 33, 34, 134, 139, 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року скасувати.
Позов  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Секретаря Рахункової палати від 20 березня 2020 року №102-к про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення з підстав відсутності в її діях ознаки систематичності скоєння дисциплінарного проступка. 
Стягнути з Рахункової палати України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Михайла Коцюбинського, 7, код ЄДРПОУ 00013540) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної    скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька

(Повний текст постанови складений 09 червня 2021 року.)