ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/3728/20
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                                      
суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний   комбінат" на рішення  господарського суду Дніпропетровської  області від 23.12.2020 року  (повний тест рішення складено 29.12.2020 року) у справі №904/3728/20 (суддя Бєлік В.Г.)
за позовом  Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро 
до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний   комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 156 789,00 грн. та збору за зберігання вантажів у розмірі 6 356,64 грн,-

ВСТАНОВИВ:

           Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 року  у справі №904/3728/20 позов задоволено у повному обсязі. 
          Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вулиця Рудна, буд. 47, код ЄДРПОУ 00190905) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ 40081237) плату за користування вагонами у розмірі 156 789,00 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 6 356,64 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 447,18 грн.
           19.01.2021 року видано судовий наказ.
          Рішення місцевого господарського суду мотивовано доведеністю позивачем підстав для стягнення плати за користування вагонами. 
         Судом зазначено, що станціями затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, ГУ-23а, на підставі яких за час затримки спірних вагонів на коліях залізниці відповідно до наказів №74 від 03.02.2020 року, №86 від 04.02.2020 року, №94 від 06.02.2020 року, №99 від 06.02.2020 року згідно з Правилами користування вагонами та контейнерами і Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, розрахована плата за користування спірними вагонами за Відомостями форми ГУ-46 №№08029047, 09029049, 09029050, 09029055, 09029056, 10029063, 10029065, 10029067, 10029068, 10029069 у розмірі 156 789, 00 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 6 356,64 грн. за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 19029009, 19029011.
          Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов  висновку, що матеріалами справи доводиться факт затримки вагонів з вини відповідача, визнав правомірним та обґрунтованим нарахування плати за користування вагонами на суму 156 789,00 грн. та збору за зберігання вантажу у сумі 6 356,64 грн., що стало підставою для задоволення позову у повному обсязі.

          Не погодившись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 року у справі №904/3728/20 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" відмовити.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку, що затримка вагонів на станції Інгулець відбулась з причин, що залежали від відповідача. 
          Вказує, що на підтвердження повідомлення відповідача про готовність спірних вагонів до подавання позивачем надано Книгу повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2, Однак прийомоздавальники Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", прізвища яких містяться у Книгах повідомлень ГУ-2, стверджують, що підписи в книгах їм не належать, повідомлення про подавання вагонів ними не приймалось, відтак, на думку апелянта, у нього не виникло обов`язку щодо приймання та транспортування спірних вагонів на під`їзну колію власним локомотивом. 

          Відзив на апеляційну скаргу позивач не надав.
          Відповідно до  ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
          Положенням ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу  України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
          Відповідно до ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу  України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
          За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
          Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.01.2021  року було відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження.
          
                   Дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:   
          Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не оспорюється, що 02.06.2014 року між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", в подальшому перетворене на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - залізниця, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії, відповідач) укладено договір № ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Інгулець регіональної філії "Державного підприємства "Українська залізниця" (далі - договір). 
          Цим договором врегульовано відносини між сторонами щодо подачі і забирання вагонів. 
          Відповідно до п. 1 договору, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Інгулець ДП "Придніпровська залізниця" стрілкою № 5 до продовження станційної колії № 3 та стрілкою № 23 до продовження станційної колії № 2. 
          15.12.2015 року сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору № ПР/М-14-2/14757НЮдч від 02.06.2014 року про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Інгулець ДП "Придніпровська залізниця", відповідно до якої змінено назву договору та преамбулу договору в частині назви залізниці. 
          Під`їзна колія обслуговується власним локомотивом.
          Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено на продовженні колії № 3 біля вхідного сигналу "Н-І", на продовженні колії № 2 біля вхідного сигналу "Н-ІІ".
          Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії (п. 4 договору).
          Відповідно до п. 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється:
- порожні під навантаження концентрату залізорудного – через інтервал часу 1,5 години;
- інші - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник станції Інгулець за телефоном прийомоздавальнику зміни залізничного цеху ПАТ "ІнГЗК" не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форми ГУ-2.
          Згідно з п. 6 договору вагони для під`їзної колії власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій станції Інгулець за вказівкою чергового по станції Інгулець, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.
          Пунктом 8 договору передбачено, що про готовність вагонів до відправлення з під`їзної колії прийомоздавальник зміни залізничного цеху ПАТ "ІнГЗК" повідомляє за телефоном прийомоздавальника станції примикання Інгулець залізниці не пізніше, ніж за одну годину до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з подальшим наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113.
          Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 10 договору).
          За умовами п. 11 договору для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів – 12,0 год. 
          Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 договору).
          Відповідно до п. 14 договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 01.09.2017 року, власник колії сплачує залізниці:
- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифного керівництва № 1);
- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;
- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.
          Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".
          Пунктом 15 договору передбачено, що власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.
          Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.
          У п. 19 договору в редакції додаткової угоди № 6 сторони погодили, що цей договор вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє до з 25.06.2014 року по 31.03.2020 року включно. 

          З матеріалів справи вбачається, що за залізничними накладними, які наявні в матеріалах справи (том1 - а.с.186-239, том 2 - а.с. 1-216), у лютому 2020 року на адресу ПАТ "Інгулецький ГЗК" прибував поїзд № 2903, індекс 4600-152-4677 у складі 60 порожніх вагонів. В перевізних документах станцією призначення  зазначено станцію Інгулець Придніпровської залізниці.
      Позивач стверджував, що відповідач неналежним чином виконав умови договору №ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч від 02.06.2014 року "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" щодо своєчасного прийняття вантажу на своїй під`їзній колії, у зв`язку з чим позивачем було нараховано плату за користування вагонами.
          Враховуючи межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, які передбачені ст.269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника, які спростовуються наступним:
                Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2020 року  № 644, передбачено, що про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів) (п.1 Правил видачі вантажів).
          Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення.
          Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у Книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113).
          Порядок і терміни повідомлення про подачу вагонів на під`їзні колії передбачаються в договорах про експлуатацію під`їзних колій (договорах про подачу та забирання вагонів) (п. 2 Правил видачі вантажів).
          Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, то одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення (п.4 Правил видачі вантажів).
          Таким чином, Правилами видачі вантажів передбачено два види повідомлень: повідомлення про прибуття вантажу на станцію призначення, та повідомлення про час подачі вагонів під вивантаження.
          Повідомлення про прибуття вантажу на станцію призначення здійснюється в електронній формі, про що робиться запис в графі 46 залізничної накладної "Відмітки залізниці". 
          Представник відповідача підтверджує отримання цього повідомлення шляхом накладення в цій же графі свого електронного цифрового підпису з зазначення свого прізвища, ім`я та по-батькові, а також дати та часу отримання повідомлення.
          Отже, повідомлення про прибуття вантажу було здійснено у електронному вигляді, тому підстави для звільнення відповідача від внесення плати за користування вагонами, оскільки залізниця не повідомила його про прибуття вантажу, відсутні.
          Що стосується повідомлення про час подачі вагонів під вивантаження, то пунктом 5 договору передбачено, що здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється у наступному порядку: порожні під навантаження концентрату залізорудного через Інтервал часу 1,5 години; інші - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник станції Інгулець  по  телефону прийомоздавальнику залізничного  цеху ПАТ  "ІнГЗК" не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення нагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форми ГУ-2.
          Листом від 02.12.2019 року відповідач визначив коло своїх працівників, відповідальних за прийом повідомлень про подавання вагонів на під`їзну колію під навантаження та вивантаження, та номери телефонів, за якими ці повідомлення необхідно передавати.
          Як вбачається з витягу з Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Інгулець, прийомоздавальники ПАТ "Інгулецький ГЗК" ОСОБА_1 та Пономарьова С.І. отримували повідомлення по телефону 39-66 про готовність вагонів до подавання та про запланований час подачі цих вагонів на під`їзну залізничну колію через дві години після повідомлення. 
          Ні Правилами користування вагонами і контейнерами, додатком 7 до яких установлено форму ГУ-2 цієї Книги, ні договором не передбачено необхідність проставлення працівником відповідача власноручного підпису в Книзі повідомлень. 
          Тому підписи, які відповідач вважає сумнівними, не є обов`язковими і не можуть підтвердити або спростувати факт повідомлення про подавання вагонів.
                Відповідно до наданих позивачем доказів, залізницею складені документи, які скаржник не оспорює і які стали підставою для нарахування заявлених сум, а саме:
- наказ №74 від 03.02.2020 року про затримку 60 вагонів на підходах до станції призначення на станції Чортомлик Придніпровської залізниці;
- акт про затримку вагонів (початок затримки) № 6 від 03.02.2020 року;
- наказ № 68 про закінчення затримки потяга;
- акт про затримку вагонів (закінчення затримки) № 4 від 04.02.2020 року;
- акт загальної форми № 17 від 03.02.2020 року, у якому зазначено момент початку та момент закінчення затримки вагонів.
          Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що 60 вагонів простоювали на станції Чортомлик з 03.02.2020 року - 7:15 год до 04.02.2020 року 0:40 год. і період затримки вагонів з вини відповідача склав 17 год 25 хв.
          04.02.2020 року о 18:19 год згаданий поїзд прибув на станцію Кривий Ріг-Західний Придніпровської залізниці, та у зв`язку з тим. що на станції призначення Інгулець на той час снувало скупчення вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше, і не були забрані ним на свою під`їзну колію, було видано наказ № 86 від 04.02.2020 року про затримку цих же 60 вагонів на підходах до станції призначення, а саме на станції Кривий Ріг-Західний Придніпровської залізниці.
          На виконання наказу №86 від 04.02.2020 року на станції Кривий Ріг-Західний було складено акт про затримку вагонів (початок затримки) № 16 від 04.02.2020 року. 
          06.02.2020 року о 5:10 год було видано наказ № 83 про закінчення затримки потяга і станцією затримки Кривий Ріг-Західний було складено акт про затримку вагонів (закінчення затримки) № 16 від 06.02.2020 року. 
          Також станцією Кривий Ріг-Західний додатково складено акт загальної форми № 16 від 04.02.2020 року, в якому зазначено момент початку та закінчення затримки вагонів.
          Таким чином, доведено, що 60 вагонів простоювали на станції Кривий Ріг-Західний з 04.02.2020 року - 18:19 год до 06.02.2020 року 5:10 год. і період затримки вагонів з вини відповідача склав 34 год. 
          06.02.2020 року о 14:30 год з тієї ж причини було видано наказ № 94 від 06.02.2020 року про затримку цих же 60 вагонів на станції Кривий Ріг-Західний Придніпровської залізниці.
          На виконання наказу №94 на станції Кривий Ріг-Західний було складено акт про затримку вагонів (початок затримки) № 18 від 06.02.2020 року. 
          09.02.2020 року о 3:20 год було видано наказ № 104 про закінчення затримки потяга і станцією затримки Кривий Ріг-Західний було складено акт про затримку вагонів (закінчення затримки) № 20 від 09.02.2020 року. 
          Також станцією Кривий Ріг-Західний додатково складено акт загальної форми № 18 від 06.02.2020 року, у якому зазначено момент початку та закінчення затримки вагонів.
          Таким чином, 60 вагонів простоювали на станції Кривий Ріг-Західний з 06.02.2020 року - 14:30 год до 09.02.2020 року 3:20 год. і період затримки вагонів з вини відповідача склав 60 год 50 хв.
          Відповідно до актів, зазначених вище, загальний період затримки вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача склав 113 год 06 хв.
          Після повернення вагонів з під`їзної колії було нараховано плату за користування ними під час простоювання на підставі актів про затримку вагонів на підходах до станції призначення та актів загальної форми, та включено до відомостей плати за користування вагонами №09029055, №09029056 та №10029063, які представник відповідача підписав із зауваженням.
          Також за час затримки поїзда на підходах до станції призначення, а саме на станціях Чортомлик та Кривий Ріг-Західний, залізницею було нараховано збір за зберігання вантажів та включено до накопичувальної картки № 20029011 від 20.02.2020 року, який відповідач також не визнав. 

          Судом першої інстанції також встановлено, скаржником не спростовано, що в лютому 2020 року на адресу ПАТ "Інгулецький ГЗК" прибував поїзд № 2555 індекс 4856-59-4677 у складі 57 порожніх вагонів. В перевізних документах станцією призначення було зазначено станцію Інгулець Придніпровської залізниці.
          06.02.2020 року о 22:20 год у зв`язку з тим. що на станції призначення Інгулець на той час сталося скупчення вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше, і не були забрані ним на свою під`їзну колію, було видано наказ № 99 від 06.02.2020 року про затримку 57 вагонів на підходах до станції призначення, а саме на станції Марганець Придніпровської залізниці.
          На виконання наказу на станції Марганець було складено акт про затримку вагонів (початок затримки) № 3 від 06.02.2020 року.
          08.02.2020 року о 22:20 год  видано наказ № 103 про закінчення затримки потяга і станцією затримки Марганець було складено акт про затримку вагонів (закінчення затримки) № 3 від 08.02.2020 року. Після цього рух поїзда № 2555 було відновлено.
          Додатково станцією Марганець складено акт загальної форми № 6 від 06.02.2020 року, у якому зазначено момент початку та момент закінчення затримки вагонів.
          Таким чином, 57 вагонів простоювали на станції Марганець з 06.02.2020 року - 00:20 год до 08.02.2020 року 22:20 год. і період затримки вагонів з вини відповідача склав 48 год 00 хв.
          Після прибуття поїзда на станцію призначення Інгулець та технічного огляду вагонів, прийомоздавальник залізниці 09.02.2020 року о 22:45 год повідомила представника відповідача про надходження на його адресу вагонів та готовність подавання 56 вагонів на під`їзну колію 10.02.2020 р. о 0:45 год. Про передачу повідомлення зроблено відповідний запис у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Інгулець. 
          З моменту запланованого часу подачі вагонів було складено акт загальної форми № 401 від 10.02.2020 року, у якому зазначено, що порожні вагони у кількості 56 од., готові до подавання на під`їзну колію відповідача, час початку затримки вагонів 10.02.2020 року 0:45 год.
          Затримка вагонів з вини вантажовласника тривала до 10.02.2020 року 7:20 год. після чого вагони були забрані локомотивом відповідача на його під`їзну колію. Про закінчення затримки було складено акт загальної форми № 408 від 10.02.2020 року. 
          Таким чином, вагони простоювали на коліях станції призначення Інгулець з вини відповідача ще протягом 6 год 35 хв, що підтверджується актами загальної форми № 401 від 10.02.2020 року та № 408 від 10.02.2020 року.
          Відповідно до актів, зазначених вище, загальний період затримки вагонів на підходах до станції призначення та на станції призначення Інгулець з вини відповідача склав 54 год 35 хв.
          Після повернення вагонів з під`їзної колії позивачем було нараховано плату за користування вагонами під час простоювання на підставі актів про затримку вагонів на підходах до станції призначення та актів загальної форми, та включено до відомостей плати за користування вагонами № 10029063, №10029065, № 10029067 та № 10029069, які представник відповідача підписав із зауваженням.
          За час затримки поїзда на підходах до станції призначення, а саме на станції Марганець, залізницею також було нараховано збір за зберігання вантажів та включено до накопичувальної картки № 19029009 від 19.02.2020 року,  який відповідач не визнав. 

          Також у лютому 2020 року на адресу ПАТ "Інгулецький ГЗК" прибував поїзд № 1461, індекс 4152-50-4677 у складі 57 порожніх вагонів. В перевізних документах станцією призначення було зазначено станцію Інгулець Придніпровської залізниці.
          07.02.2020 року о 0:50 год у зв`язку з тим. що на станції призначення Інгулець  сталося скупчення вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше, і не були забрані ним на свою під`їзну колію, було видано наказ № 101 від 07.02.2020 року про затримку 57 вагонів на підходах до станції призначення, а саме на станції Апостолове Придніпровської залізниці.
          На виконання наказу на станції Апостолове було складено акт про затримку вагонів (початок затримки) № 6 від 07.02.2020 року і негайно передано повідомлення № 6 про затримку вагонів на станцію призначення та до інформаційно-обчислювального центру залізниці. Додатково станцією Апостолове складено акт загальної форми № 95 від 05.02.2020 року, у якому зазначено момент початку затримки вагонів.
          Станція призначення Інгулець проінформувала відповідача про затримку вагонів з його вини, передавши йому 07.02.2020 року о 2:10 год копію зазначеного повідомлення.
          07.02.2020 року о 16:40 год було видано наказ № 94 про закінчення затримки потяга і станцією затримки Апостолове було складено акт про затримку вагонів (закінчення затримки) № 7 від 07.02.2020 року. Після цього рух поїзда № 1461 було відновлено.
          Додатково станцією Апостолове складено акт загальної форми № 96 від 07.02.2020 року, у якому зазначено момент закінчення затримки вагонів.
          Таким чином. 57 вагонів простоювали на станції Апостолове з 07.02.2020 року - 0:50 год до 07.02.2020 року 16:40 год, і період затримки вагонів з вини відповідача склав 15 год 50 хв.
          Після прибуття поїзда на станцію призначення Інгулець та технічного огляду вагонів, прийомоздавальник залізниці 08.02.2020 року о 6:50 год повідомила представника відповідача про надходження на його адресу вагонів та готовність подавання 43 вагонів на під`їзну колію 08.02.2020 року о 8:50 год. Про передачу повідомлення зроблено відповідний запис у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Інгулець.
          Оскільки відповідач не був готовий вчасно забрати вагони на свою під`їзну колію, з моменту запланованого часу подачі вагонів було складено акт загальної форми № 378 від 08.02.2020 року, у якому зазначено, що порожні вагони у кількості 43 од., готові до подавання на під`їзну колію відповідача, час початку затримки вагонів 08.02.2020 року 8:50 год.
          Затримка вагонів з вини вантажовласника тривала до 08.02.2020 року 15:30 год. після чого вагони були забрані локомотивом відповідача на його під`їзну колію. Про закінчення затримки було складено акт загальної форми № 380 від 08.02.2020 року.
          Таким чином, вагони простоювали на коліях станції призначення Інгулець з вини відповідача ще протягом 6 год 40 хв. що підтверджується актами загальної форми № 378 від 08.02.2020 року та № 380 від 08.02.2020 року.
          Відповідно до актів, зазначених вище, загальний період затримки вагонів на кодах до станції призначення та на станції призначення Інгулець з вини відповідача склав 22 год 30 хв. 
          Після повернення вагонів з під`їзної колії було нараховано плату за користування ними під час простоювання на підставі актів про затримку вагонів на підходах до станції призначення та актів загальної форми, та включено до відомостей плати за користування вагонами № 08029047, № 09029049, № 09029050 та № 10029068, які представник відповідача підписав із зауваженням.
          У зв`язку з наявністю у відомостях плати за користування вагонами та накопичувальній картці зауважень відповідача спірні суми не були стягнуті з особового рахунку відповідача. 
          Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
          Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 затверджений Статут залізниць України, з подальшими змінами (далі - Статут), який згідно з п. 2 визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
          Статтею 3 Статуту визначено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.
          Для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії (ст. 64 Статуту).
          Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
          З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з перевезення вантажів та експлуатації залізничної колії.
          За приписами ст. 42 Статуту залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення. 
          Відповідно до ст. 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
          Згідно зі статтею 6 Статуту вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.
          Відповідно до абзацу третього пункту 1.6 роз`яснення президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002 року (з подальшими змінами та доповненнями) порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.
          За приписами ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
          Відповідно до абз. 3 п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
          Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113 (далі – Правила) визначено порядок і умови користування вагонами і контейнерами.
          Відповідно до п. 2 Правил за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату. 
          За приписами п. 3 Правил облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.
          Згідно з п. 4 Правил відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями. Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій. У всіх випадках повідомлення про подавання вагонів повинно передаватися станцією не пізніше ніж за дві години до їх подавання. Для запису повідомлень на станції ведеться "Книга повідомлень" (додаток 7). Термін користування вагонами, що подаються залізницею, обчислюється не раніше часу, зазначеного у повідомленні. 
          За приписами п. 5 Правил плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. 
          Пунктом 7 Правил передбачено, що час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях. 
          Відповідно до п.п. 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
          Пунктами 9, 10 Правил передбачено, що про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).
          Відповідно до п. 12 Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.
          За приписами п. 13 Правил плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.
          Згідно з п. 14 Правил розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством. 
          Пунктом 15 Правил передбачено, що за час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків. 
          Відповідно до наведеного п.п. 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). 
          Термін безоплатного зберігання обчислюється: 
- якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; 
- при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; 
- при затримці - з моменту затримки. 
          Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.
          Розмір плати за зберігання вантажу визначається за тарифами, встановленими у п. 2.1. розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорт та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317.
          Так, після закінчення терміну безоплатного зберігання при зберіганні вантажів у вагонах (у тому числі у контейнерах) нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн. за одну тонну вантажу.
          Порядок здійснення охорони вантажів і об`єктів залізничного транспорту передбачено ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", відповідно до якої підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334 передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми (п. 1 Правил складання актів).
          Комерційні акти складаються зокрема у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу (п. 2 Правил складання актів).
          Акти загальної форми складаються зокрема для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; в інших випадках для засвідчення обставин. які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.
          Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (п. 3 Правил складання актів).
          Відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 22.03.2019 року № 205. до плати за користування вагонами та контейнерами, що вказана в розділі V Збірника тарифів, плат та зборів, що вказані в розділах II і III Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт 3,023.
          Матеріалами справи підтверджується, що станцією затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, ГУ-23а, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки, згідно з Тарифним керівництвом №1 розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями форми ГУ-46 №№08029047, 09029049, 09029050, 09029055, 09029056, 10029063, 10029065, 10029067, 10029068, 10029069 у розмірі 156 789, 00 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 6356,64 грн. за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 19029009, 19029011.
          Місцевим господарським судом здійснено перевірку виконаного позивачем розрахунку та встановлено його правильність. Щодо заявлених позивачем сум відповідач заперечень не надав, правильність розрахунку не спростовує.

          Щодо доводів скаржника про відсутність його вини у затримці вагонів, колегія суддів зазначає наступне:
          Апелянт вказує, що на підтвердження повідомлення відповідача про готовність спірних вагонів до подавання позивачем надано Книгу повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2, однак прийомоздавальники Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", прізвища яких містяться у Книгах повідомлень ГУ-2, стверджують, що підписи в книгах їм не належать, повідомлення про подавання вагонів ними не приймалось, відтак, на думку апелянта, у нього не виникло обов`язку щодо приймання та транспортування спірних вагонів на під`їзну колію власним локомотивом.
          Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
          Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
          Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
          Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
          Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
          Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
          Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України).
          Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
          Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
          Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          Відповідно до пункту 1 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції за №862/5083 24.11.2000, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів). Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо.
          Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення. Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458). 
          Порядок і терміни повідомлення про подачу вагонів на під`їзні колії передбачаються в договорах про експлуатацію під`їзних колій (договорах про подачу та забирання вагонів) (пункт 2 Правил видачі вантажів).
          Згідно з пунктом 5 договору №ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється у наступному порядку: порожні під навантаження концентрату залізорудного - через інтервал часу 1,5 години; інші - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник станції Інгулець по телефону прийомоздавальнику залізничного цеху ПрАТ "ІнГЗК" не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.
          Позивач у відповідності до пункту 5 договору своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під`їзну колію комбінату вагони, щодо яких станціями складено акти загальної форми. Відповідні записи-повідомлення відображено в Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження    ф. ГУ-2. (том 1 а.с. 107-121).
          Як вбачається з витягу Книги повідомлень ф. ГУ-2, прийомоздавальник Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" по телефону 39-66 був повідомлений про запланований час подавання вагонів на під`їзну колію.
          Таким чином, апеляційний господарський суд зазначає, що ні додатком 7 до Правил користування вагонами та контейнерами, яким встановлено форму Книги повідомлень, ні умовами спірного договору не передбачено імперативного обов`язку проставляння власноручного підпису представника Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".
          Отже, підписи в Книзі повідомлень ф. ГУ-2, які апелянт (відповідач) ставить під сумнів, не є обов`язковими і не можуть підтвердити або спростувати факт повідомлення про подавання вагонів. 
          Крім того, акти  загальної  форми ГУ-23 підписані  відповідачем  з  застереженнями, однак в жодному із застережень не зазначено, що відповідач не був повідомлений про прибуття спірних вагонів на його адресу. 
          Враховуючи, що форма Книги повідомлень не передбачає необхідності проставляння підпису працівника вантажовласника, немає необхідності у дослідженні підписів працівників відповідача; в запереченнях на акти загальної форми відповідач не називав таку причину як неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення про готовність вагонів, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта стосовно того, що у нього не виникло обов`язку щодо приймання та транспортування спірних вагонів на під`їзну колію власним локомотивом як необґрунтовані. 
          Пунктом 46 Статуту залізниць України на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
          Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами).
          За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову. 
          З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що апелянт висновки оскаржуваного рішення не спростував. Апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає.
          Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на апелянта.
          Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

         Апеляційну скаргу  залишити без задоволення. 
          Рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 23.12.2020 року  у справі №904/3728/20 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

          Головуючий суддя                                                              Т.А. Верхогляд

          Суддя                                                                                   Л.М. Білецька

          Суддя                                                                                   Ю.Б. Парусніков