ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/5555/20	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/387/21 	Суддя - доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Храпак Н. М., 
за участю секретаря - Боднар Р.В. 
та сторін —апелянта ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/5555/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2020 року, ухваленого суддею Грицай К.М., повний текст рішення складено 21 грудня 2020 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення боргу, 

В С Т А Н О В И В:
у березні 2020 року ТзОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог товариство посилається на те, що 18 липня 2017 року відповідач звернувся із заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та з заявою №2221959387 на отримання кредиту, підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів становлять кредитний договір між ними, а також, отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредиту. Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг, умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 26 червня 2019 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено договір відступлення прав вимоги №20290626, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача в сумі 94783 грн. 70 коп., яка складається з 45092 грн. 90 коп. сума заборгованості за основним боргом; 6247 грн. 90 коп. сума заборгованості за відсотками; 29546 грн. 02 коп. сума заборгованості за щомісячним процентами (платою за управлінням кредиту), 13897 грн. 10 коп. сума заборгованості за пенею. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2020 року позовні вимоги ТзОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ “Фінансова компанія “Європейська компанія “Європейська агенція з повернення боргів” заборгованість за кредитним договором №2221959387 від 18 липня 2017 року у розмірі 94783 грн. 70 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що первинним кредитором йому була необґрунтовано нарахована пеня 13897,10 грн, плату за управлінням кредитом в сумі 29546,02 грн. та заборгованість за відсотками - 6247,68 грн.
Всі події пов`язані з нарахуванням платежів та передачі права вимоги новому кредитору відбувались під час його участі в проведенні операції об`єднаних сил в зоні ООС та в захисті суверенітету та територіальної цілісності нашої Держави на Сході України. Ні первинний, ні новий кредитор жодним чином не повідомили про факт відступлення права вимоги у відповідності до норм ЦПК України.
Після повернення з зони ООС він, як законослухняний громадянин, намагався здійснити оплату на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», проте доступ до особистого кабінету було заблоковано, а на сайті компанії відображена інформація про продаж кредиту без зазначення нового кредитора.
ОСОБА_1 у зв`язку з неотриманням ні від первинного, ні від нового кредитора жодної інформації про відступлення права вимоги тричі після повернення з зони проведення ООС на територію Тернопільської області на адресу ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надсилались заяви з вимогою надати підтверджуючі документи на право вимоги за кредитом, реструктуризувати його заборгованість перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» шляхом списання додаткових нарахувань у вигляді штрафів, пені та комісій, як учаснику бойових дій. Укласти додатковий договір щодо реструктуризації фактично використаної суми 40000 гривень з новим графіком оплат або у випадку неможливості виконання п. п. 2-3 заяви повернути право вимоги боргу ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на яку тричі отримано відповідь за підписом одного і того - ж керівника ОСОБА_2 з діаметрально протилежними трактуваннями (1-заборгованість відсутня; 2- відсутній підпис на заяві; 3- констатація наявності боргу без надання підтверджуючих документів) при цьому у кожній з них було проігноровано всі пункти викладені в заявах. Вищевказане свідчило лише про недобросовісність нового кредитора та небажання працювати в правовому полі.
Вважає, що копія довідки від 16.07.2019 р., як доказ, в якій відображається графік руху коштів по кредиту не є первинним документом і не може бути належним та допустимим доказом. Крім того, в копії даної довідки зазначено, що «Право кредитодавця передано іншій компанії» без вказівки конкретно якої.
Із змісту долученого до позову копії договору відступлення права вимоги №20190626 від 26 червня 2019 року неможливо з достовірністю встановити факт зміни сторони у матеріальному правовідношенні, де відповідач виступає як боржник, а стягувач як кредитор і переходу прав первісного кредитора до нового — заявника, тобто, право вимагати від відповідача виконання обов`язку саме в користь заявника.
ТзОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначило, що апелянт, подавши заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТзОВ “ФК “ЦФР” та заяву на отримання кредиту №2221959387 від 18.07.2017 року, підтвердив свою згоду на отримання від ТзОВ “ФК “ЦФР” кредиту саме за цих умов.
Крім того, кредитний договір №2221959387 від 18.07.2017 року містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, тобто всі істотні умови передбачені законодавством України. Відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі. 
За весь період перебування права грошової вимоги за кредитним договором №2221959387 від 18.07.2017 у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до апелянта, що підтверджується розрахунком заборгованості. Всі нараховані відсотки, пеня за порушення кредитних зобов`язань, та інші платежі нараховувались ТзОВ «ФК» ПФР».
На підтвердження відступлення права грошової вимоги від ТзОВ “ФК “ЦФР” до ТзОВ “ФК “ЄАПБ” по кредитному договору №2221959387 від 18 липня 2017року, позивачем до позовної заяви додавалася копія витягу з договору факторингу від 26.06.2019 р. Також про фактичне переуступлення права вимоги від ТзОВ “ФК “ЦФР” до ТзОВ “ФК “ЄАПБ” свідчить наявність у позивача оригіналів всіх документів кредитної справи ОСОБА_1 .
Оригінали повідомлення про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості по кредитному договору були направлені на адресу апелянта простою кореспонденцією, а в ТзОВ «ФК «ЄАПБ» залишилися копії вказаних повідомлень. Звертаємо увагу, що дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер.
В законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги, враховуючи норми ч.2 ст.516 ЦК України.
При цьому неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у задоволенні позову новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України).
Крім цього, суду необхідно звернути увагу на норму ст.537 ЦК України, згідно із якою боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, проте даним правом не скористався, більш того апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження того, що він намагався зв`язатися з представником банку та/або вчинити будь-які дії для вирішення питання щодо порядку подальшого погашення заборгованості за кредитним договором.
Також, відповідно до Паспорту кредиту №1959387 передбачено, що однією з умов надання кредиту є сплата позичальником початкового проценту 3,00 % від суми кредиту 1200,00 грн, щомісячних процентів у розмірі 3,49% від суми кредиту, річних відсотків 11,99% від суми боргу за договором, щоденної пені у розмірі 0,3% від загальної суми прострочення.
Факт часткової сплати апелянтом коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора які відображені у розрахунку заборгованості від 26.06.2019 за кредитним договором №2221959387 та довідки графік руху коштів по кредиту) від 16/07/2019 за вих. №«-3483432-8С (копії додавались до позовної заяви та містяться в матеріалах справи), підтверджує факт визнання умов договору та свідомість виконання зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №92221959387 та довідки (графік руху коштів по кредиту) від 16/07/2019 за Вих. №«-3483432-50 на рахунки первісного кредитора позичальником було сплачено грошову суму в розмірі 21405,43 грн.
Жодних заперечень з приводу того, що апелянт не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час підписання Кредитного договору апелянтом чи про зарахування та розподілення сплачених коштів висловлено не було, адже все відповідає нормам чинного законодавства.
Належних та допустимих доказів на спростування невірного нарахування плати за щомісячними відсотками, річних відсотків, пені та за основною сумою боргу по кредитному договору №2221959387 від 18.07.2017року апелянтом не надано. А тому посилання на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими та безпідставними.
Щодо посилання апелянта про звільнення його від сплати штрафних санкцій, пені та інших нарахувань за користування кредитом, то тут можна зазначити наступне.
В порушення вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» апелянт не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги, що й привело до нарахування всіх санкцій.
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.
Представник ТОВ ФК “ЄАПБ” апеляційну скаргу ОСОБА_1 у відзиві не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Судове засідання проводити без участі представника.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника ТОВ ФК “ЄАПБ”.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по погашенню кредитного договору, чим порушив права позивача.
Колегія суддів з даним висновком погоджується частково.
Судом встановлено, що 18 липня 2017 року ОСОБА_1 подав до ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТзОВ «ФК «ЦФР») заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТзОВ «ФК «ЦФР» та заяву №2221959387 від 18 липня 2017 року на отримання кредиту від ТзОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що дана заява разом з Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТзОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТзОВ «ФК «ЦФР» та ним, як позичальником (а.с. 9).
Крім того, відповідачем засвідчено своїм підписом паспорт кредиту від ТзОВ «ФК «ЦФР» №1959387, згідно якого визначено строк надання кредиту - 36 місяців до 31.07.2020 року та сума лімітного кредиту 50900 грн, визначено розмір та порядок сплати початкових процентів — 3% від суми кредиту, щомісячних процентів - 3,49 річних від суми кредиту, річних процентів - 11,99 від суми боргу за договором та загальна орієнтовна вартість кредиту 125064,14 грн — пункт 5 (а.с. 7-8).
Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримав кошти у розмірі 40000 грн., що підтверджено заявою №2221959387 від 18.07.2017 року на отримання кредиту від ТОВ ФК «ЦФР» та зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом із кредитним паспортом, умовами отримання кредитів та інших послуг становить між ним та ТзОВ «ФК «ЦФР» кредитний договір, а також, що умови кредитного договору, зокрема, умови про сукупну вартість кредиту, йому роз`яснені і зрозумілі (а.с. 9).
26.06.2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТзОВ «ФК «ЦФР») та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТзОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір відступлення права вимоги №20190626, за умовами якого ТзОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами у Реєстрі боржників, укладеними між ТзОВ «ФК «ЦФР» і боржниками - портфель заборгованості (а.с. 23-25)
Згідно п.1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфелю заборгованості за цим договором, новий кредитор замінює кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
ОСОБА_1 направлялось повідомлення від 09 липня 2019 року від ТзОВ «ФК «ЦФР» про відступлення права вимоги боргу в сумі 94783,70 грн (а.с. 21).
Також, від ТОВ «ФК «ЄЕПБ» направлялось ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №2221959387 від 18 липня 2017 року (а.с. 22). Дані повідомлення апелянтом отримані, що ним не заперечується і підтверджується його заявами до позивача щодо вияснення всіх обставин для погашення заборгованості (а.с. 60-67).
Згідно з наданим розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором перед ТзОВ «ФК «ЄАПБ» становить 94783,70 грн, яка складається з 45092 грн. 90 коп. суми заборгованості за основним боргом; 6247 грн. 68 коп. суми заборгованості за відсотками; 29546 грн. 02 коп. суми прострочених щомісячних відсотків (платою за управлінням кредиту), 13897 грн. 10 коп. суми заборгованості за штрафом/пенею (а.с. 20).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(стаття 610 ЦКУ). 
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення — невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації” від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами,установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації” дію підпункту 3 пункту 4 Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з 01.08.2018 року з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України “Про часткову мобілізацію” від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
За змістом статті 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України “Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей” особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.
Національний банк України у листі від 02.09.2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Відповідно до довідок №167/34/01-2018 від 27.12.2018 року, №130/34/01-2019 року від 24.05.2019 року, виданих Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області Кондратюк Г.Г. в період з 01.08.2018 року по 30.09.2018 року та 09.01. по 13.03.2019 року безпосередньо брав участь в Операції Об`єднаних Сил у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей.
ОСОБА_1 10 липня 2019 року видано посвідчення учасника бойових дій (а.с. 55).
Пунктом 15 статті 14 Закону України “Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей” є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.12.2018 року у справі №522/12270/15-ц.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 підтвердив статус мобілізованого, колегія суддів вважає за необхідне застосувати у спірних правовідносинах пункт 15 статті 14 Закону України “Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей”.
Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції помилково не врахував вище згадані обставини при тому, що ОСОБА_1 були подані всі необхідні документи в суд першої інстанції.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областях, суд не вправі був нараховувати проценти та штрафні санкції відповідачу з 01.08.2018 року.
Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «ЄЕПБ» слід стягнути суму заборгованості в розмірі 59943.50 грн, яка складається із: 45092.90 грн — тіло кредиту, 1817.22 грн відсотки, 12068.44 грн- прострочені щомісячні відсотки та 964.94 грн — пені (пункт 5 паспорта кредиту).
Доводи апелянта на те, що умови договору відступлення права вимоги №20190626 від 26 червня 2019 року не відповідають діючим нормам матеріального права, зокрема, статті 514, 1077 ЦК України, а також належним чином його не було повідомлено про право відступлення кредитного договору від ФК “ЦФР” до ТОВ «ФК «ЄЕПБ», не заслуговують на увагу, оскільки 10.08. та 10.10.2019 року ОСОБА_1 сам направляв заяви товариству для врегулювання питання по погашенню кредиту. 
Крім того, апелянт у передбаченому законодавством порядку не оскаржував договір відступлення права вимоги, що й не заперечував в апеляційній інстанції, а також згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору… неповідомлення боржника по зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Звертаючись до суду з указаним позовом, ТОВ «ФК «ЄЕПБ» на підтвердження наявності права вимоги за спірним кредитним договором надало копію договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року та копію додатку до нього - витяг з реєстру боржників, в т.ч. відповідача, які у відповідності до вимог ст.95 ЦПК України їх правильність засвідчена “З оригіналом згідно” і підписано представником товариства, із зазначенням дати. ОСОБА_1 клопотання щодо витребування оригіналів документів не заявляв.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом ухвалене рішення про задоволення позовних вимог в повному об`ємі не відповідає дійсним обставинам справи та не застосування інших норм матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог - стягнення із ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «ЄЕПБ» 59943.50 грн заборгованості по кредитному договору №2221959387 від 18 липня 2017 року.
Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову — на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” при подачі позовної заяви було оплачено судовий збір у розмірі 2 102 гривні, а апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу, що у відсотковому відношенню становить 63%, тому, колегія суддів вважає за необхідне компенсувати за рахунок бюджетних коштів в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” судовий збір в розмірі 1 324 гривень 26 копійок.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції компенсувати за рахунок бюджетних коштів в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України в розмірі 1 986 гривень 39 копійок, оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових бій, про що свідчить Посвідчення Серія НОМЕР_1 від 10 липня 2019 року, а тому, звільнений на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України “Про судовий збір” від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України — у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п.2 ч.3 ст 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч.3 ст 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 19, 274, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2020 року — скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення боргу — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” заборгованість за кредитним договором №2221959387 від 18 липня 2017 року у розмірі 59 943 гривень 50 копійок.
Судові витрати за подачу позовної заяви компенсувати за рахунок бюджетних коштів в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” в розмірі 1 324 гривень 26 копійок.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції компенсувати за рахунок бюджетних коштів в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України в розмірі 1 986 гривень 39 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2021 року.

Головуючий 
Судді