Ухвала
Іменем України
01 червня 2021 року
м. Київ
справа № 0308/1851/2012
провадження № 51 - 3148 ск 20
розгляд № 51-3148 зно 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2013 року за нововиявленими обставинами, 
встановив:
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2012 року ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі – КК України) та призначено йому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна. ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки , на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Вирішено питання щодо речових доказів, судових витрат та цивільного позову.
Апеляційним судом Волинської області ухвалою від 07 лютого 2013 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2012 року змінено, виключено з обвинувачення стосовно ОСОБА_5 кваліфікуючу ознаку – вимагання хабара. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 191 та ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.
До Верховного Суду надійшла заява захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2013 року за нововиявленими обставинами. У якості такої обставини захисник вказує на відсутність в матеріалах справи довідки про підтвердження правомірності оперативно-технічних заходів, на яку посилався Апеляційний суд Волинської області в ухвалі від 07 лютого 2013 року. Зазначає, що саме ці обставини не були відомі Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при винесені ухвали від 07 липня 2013 року.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) нововиявленими обставинами визнаються:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Отже, нововиявлені обставини – це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, у тому числі шляхом дачі відповідних судових доручень, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.
Як встановлено зі змісту заяви захисника, він не погоджується з прийнятим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ судовим рішенням, оскільки Суду під час касаційного розгляду не було відомо про відсутність довідки щодо правомірності проведення оперативно-технічних заходів, на яку посилається апеляційний суд Волинської області в ухвалі від 07 лютого 2013 року. Тим самим захисник у поданій заяві оспорює допустимість доказів та стверджує, що прийняте апеляційним судом рішення суперечить вимогам чинного законодавства.
Разом з тим зазначені в заяві захисника ОСОБА_4 обставини не є нововиявленими в розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК України, ніяким чином не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у судовому рішенні. 
Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при перегляді ухвали Апеляційного суду Волинської області від 07 лютого 2013 року, дослідив матеріали кримінальної справи, перевірив рішення судів першої та апеляційної інстанції, при цьому істотних порушень кримінально-процесуального закону ним встановлено не було. 
Таким чином, захисник ОСОБА_4 належних доводів на необхідність перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2013 року за нововиявленими обставинами у своїй заяві не навів.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.
Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.
Таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду під час ухвалення судового рішення і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність ухвали, що належить переглянути, не встановлено.
Як вбачається із поданої заяви та рішень, ухвалу Апеляційного суду Волинської області постановлено в 2013 році, а переглянуто Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 07 липня 2013 року, тобто майже 8 років тому. Водночас засуджений не був позбавлений права на захист, оскільки його захист здійснювався іншим захисником. Жодних перешкод протягом значного періоду часу в учасників судового провадження для звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не було.
Відповідно до ч. 4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим.
Разом з тим укладення угоди з новим захисником не скасовує попередні процесуальні дії та рішення і не є підставою для вчинення нових. 
Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17, положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами» слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається у заяві захисник не є підставами для відкриття кримінального провадження за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2013 року за нововиявленими обставинами, а тому слід відмовити у відкритті кримінального провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 464 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті кримінального провадження за заявою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2013 року за нововиявленими обставинами– відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                  ОСОБА_3