ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року                                                                                  Справа № 906/1206/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Розізнана І.В. 

секретар судового засідання Пузирко В.В.,

представники учасників справи:
позивач-           Неволіна А.Ю.;
відповідач-       не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Позивача-Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» на рішення госпо-дарського суду Житомирської області від 08.04.2021, повний текст якого складено 09.04.2021 та на додаткове рішення від 26.04.2021, повний текст якого складено 29.04.2021, у справі №906/1206/20 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом    Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» м.Київ
до                   Фізичної особи-підприємця Бессаліцьких Віктора Леонідовича м.Бердичів 
про укладення договору,-

У жовтні 2020 року Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» зверну-лась до господарського суду Житомирської області з позовом, згідно якого просить вважати укла-деним з 10.04.2020 договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення з ФОП Бессаліцьких В.Л.(т.1, арк.справи 1-8).
Рішенням господарського суду Житомирської області від 08.11.2021 у справі №906/1206/20 позов задоволено частково. Визнано укладеним з дня набрання чинності судовим рішенням дого-вір між Громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» (надалі в тексті - Спілка) та ФОП Бессаліцьких В.Л.(надалі в тексті - Підприємець) зі строком дії включно до 10.09.2022 та на інших умовах, запропонованих Позивачем.(т.1, арк.справи 187-195).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи пряму вказівку в Законі України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторсь-кого права і (або) суміжних прав» договору про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, Позивач обґрунтовано звернувся з відповідним позовом до суду. При цьому, суд виходив з того, що договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, тож днем укладення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у даній справі. Таким чином, безпідставними є умови договору, визначені в п.3.1.2 договору щодо надання провайдером інформації Спілці щодо найменувань програм організації мовлення, які ним ретранс-люються станом на 10.04.2020 та інформації про кількість абонентів за перший квартал 2020 року. Крім того, оскільки повноваження організації в сфері обов`язкового колективного управління закінчуються у Позивача 10.09.2022 - безпідставною є вимога про укладення договору на строк до 31.12.2025.
Крім того, додатковим рішенням від 26.04.2021 у даній справі частково задоволено заяву Спілки про розподіл судових витрат та стягнуто з Підприємця 9000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У стягненні 11000 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. При цьому, суд виходив з того, що наведений детальний опис наданих адвокатом послуг та відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відпо-відних робіт. Так, в акті зазначено, що на послуги з «дослідження доказів, поданих відповідачем, дослідження його правової позиції, складання інших процесуальних документів (відповіді на від-зив, пояснень, заяв, клопотань)» адвокатом витрачено 8 годин. Разом з тим, жодних заперечень, заяв, клопотань та доказів від Відповідача не надходило, а тому не було потреби у спростуванні позиції Відповідача або дослідженні доказів. Таким чином, зазначені витрати не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) у розу-мінні приписів ч.5 ст.129 ГПК України.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням та додатковим рішенням, Позивач подав скарги до  апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Жито-мирської області у даній справі в частині дати укладення договору та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову, а також скасувати додаткове рішення в частині відмови у стягненні з Відповідача 11    000 грн.
Обґрунтовуючи скаргу на рішення Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно відмовив у задоволенні позову щодо: визнання дого-вору укладеним з тієї дати, з якої просив Позивач - 10.04.2020; умови договору про розповсюд-ження його дії до відносин сторін, які виникли з 10.04.2020.(п.5.1 проекту договору); щодо дати закінчення дії договору (п.5.2 проекту договору); щодо умови про надання інформації за перший квартал 2020 року (п.3.1.2 проекту договору). Апелянт наголошує, що 10.04.2020 є датою затверд-ження тарифів на використання об`єктів авторського права і суміжних прав способом кабельної ретрансляції, на підставі яких визначена ціна спірного договору (протокол щодо остаточних розмірів тарифів наявний в матеріалах справи). Можливість застосування зворотної дії умов дого-вору обумовлена положеннями: ч.3 ст.631 ЦК України, коли сторони можуть встановити, що умово договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення та ч.2 ст.187 ГК України - день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо перед договір-ного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше. Позивач вважає, що в контексті даної судової справи суд першої інстанції поставив у залежність ефективність судового захисту від тривалості судового процесу. Чим довше триває судовий спір - тим менший обсяг прав Позивача буде поновлено. Крім того, відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» користувачі зобов`язані до початку використання у своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про авторське право і суміжні права», укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами правовласників у відпо-відній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав. Апелянт наголошує, що єдиною умовою правомірного використання об`єкта права інтелектуальної влас-ності є отримання дозволу на таке використання, що відбувається шляхом укладення ліцензійного договору, та виплати відповідної винагороди. Строк дії такого договору повинен відповідати періоду використання Відповідачем об`єктів авторського права і суміжних прав, під час якого застосовувався відповідний тариф, тобто починаючи з 10.04.2020. Оскільки суд першої інстанції відхилив умову договору, визначену п.3.1.2 проекту договору, виключно як похідний наслідок зміни судом моменту, з якого договір вважається укладеним, то така умова повинна бути включена до спірного договору. Суд першої інстанції, вирішуючи питання про закінчення строку дії спірного договору надмірно формалізував питання строку повноважень Позивача - надав перевагу не стільки факту наявності у Позивача певних повноважень, скільки чинності певних документів; порушив принцип процесуальної економії та ефективності господарського судочинства - створив передумови для аналогічного спору вже у 2022 році щодо укладення такого ж договору на новий строк повноважень Позивача. Хоча, очевидно, що цього можна було уникнути; не врахував інші положення спірного договору (пункт 5.5), якими чинність договору і так поставлена у пряму залежність від чинності повноважень Позивача.(т.2, арк.справи 3-7).
Обґрунтовуючи скаргу на додаткове рішення Позивач звертає увагу, що в акті прийому-передачі послуг від 09.04.2021 такий вид правової допомоги як «дослідження доказів, поданих відповідачем, дослідження його правової позиції» взагалі відсутній. Тобто зменшення витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн відбулося очевидно помилково і безпідставно. В акті прийо-му-передачі послуг від 09.04.2021 зазначено наступне формулювання: складання інших процесу-альних документів (пояснень, заяв, клопотань тощо) - 4 000 грн, на що було витрачено загалом 8 робочих годин. Витрати часу, обумовлені в акті прийому-передачі послуг від 09.04.2021 на складання цих процесуальних документів, є реальними, зрозумілими, адекватними та необхід-ними, а тому в суду першої інстанції не було підстав знецінювати таку роботу адвоката та визнавати витрати на неї такими, що не підлягають відшкодуванню. Крім того, спори про захист права інтелектуальної власності ніколи не були простими до тієї міри, що положеннями ГПК України такі спори виділено в окрему категорію і навіть передбачено існування окремого Вищого спеціалізованого суду для їх розгляду. Зменшення розміру витрат на участь адвоката у судових засіданнях не може ґрунтуватися виключно на внутрішньому уявленні суду про таку вартість. Суд першої інстанції не зазначив до якої міри були зменшені витрати в розрізі окремого виду послуг таких, як складання та оформлення позовної заяви та додатків, послуг судового представництва тощо. Суд безпідставно відмовив у компенсації витрат на складання усіх наявних в справі процесуальних документів.(т.2, арк.справи 26-29).
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 та 08.06.2021  відкрито провадження за скаргами Позивача у справі №902/1206/20, а також ухвалено розглядати  скарги в межах одного апеляційного провадження.(т.2, арк.справи 20, 42). 
У судовому засіданні апеляційної інстанції 22.06.2021 представник Позивача підтримав до-води апеляційних скарг в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової пози-ції. 
Відповідач не забезпечив явку свого уповноваженого представника у призначене на 22.06. 2021 судове засідання. Разом з тим, така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присут-ність представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розг-ляду скарги по суті.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» є акредитованою організацією у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, що підтверджується наказом Міністерства роз-витку економіки, торгівлі та сільського господарства України №14 від 10.09.2019.(т.1, арк.справи 11).
Рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення №44 від 15.12. 2016р. ФОП Бессаліцьких Віктору Леонідовичу надано ліцензію провайдера програмної послуги та затверджено пакет програм універсальної програмної послуги згідно з додатком до рішення та загальну концепцію добору програм (перелік програм) для надання програмної послуги (т.1, арк. справи 14-15).
Відповідно до інформації з Державного реєстру суб`єктів інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення станом на 29.09.2020 ФОП Бессаліцьких В.Л. надає послуги кабель-ного телебачення на підставі ліцензії провайдера програмної послуги Серія НР №00525-п від 26.12.2016, виданої Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, зі стро-ком дії до 26.12.2026.(т.1, арк.справи 12).
Відповідно до загальної концепції ФОП Бессаліцьких Віктору Леонідовичу дозволено ретранслювати 69 програм, з яких 60 є вітчизняні.(т.1, арк.справи 82-90).
В загальній концепції пакетування (перелік) програм, придбаний для ретрансляції добору програм (перелік програм) для надання програмної послуги, відповідачем заявлено іноземні прог-рами, які дозволені до ретрансляції на території України, а саме: Детский мир, Наше кино (Наше любимое кино), RTVI, TV XXI, Euronews, Viasat History, Viasat Nature, Viasat Explorer, CNL TV, Еврокино.
Протоколом перемовин, які відбулись у період з 10.03.2020 по 10.04.2020 щодо остаточних розмірів тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, затверджено наступні тарифи: на 2020 рік сума за кожного абонента користувача становить 0,40 грн/місяць; 2021 рік - 0,90 грн/місяць; 2022 рік - 1,50 грн/місяць; 2023 рік - 2,00 грн/місяць; 2024 рік - 2,50 грн/місяць; 2025 рік - 3,00 грн/місяць. 
Водночас на перемовах вирішено, що зобов`язання з нарахування винагороди на користь ГС «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» виникають з 10.04.2020 відповідно до укладеного договору.( т.1, арк.справи 29-34).
Оголошення про остаточні тарифи ГС «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» опри-люднила на офіційному вебсайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського госпо-дарства України 05.05.2020.(т.1, арк.справи 35).
На виконання ч.3 ст.20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», ч.3 ст.179 ГК України, 02.09.2020 Спілка направила Підприємцеві лист з пропозицією укласти договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мовлен-ня на програми організації мовлення та два примірники проекту зазначеного договору.(т.1, арк. справи 41-43).
Оскільки Підприємець здійснює господарську діяльність без підписання договору з акреди-тованою організацією і використовує у своїй діяльності об`єкти авторського права і суміжних прав, ГС «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» просить у позові вважати укладеним з ФОП Бессаліцьких В.Л. 10.04.2020 договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на умовах в ньому викладених.(т.1, арк.справи 1-8).
Як зазначалося вище, господарський суд Житомирської області рішенням від 08.04.2021 у справі №906/1205/20 позовні вимоги задоволив частково, а додатковим рішенням від 26.04.2021 частково задоволено заяву Позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. (т.1, арк.справи 187-195, 209-211).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга Позивача на рішення безпідставна, однак апеляційна скарга на додаткове рішення обґрунтована і підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Предметом даного спору є визнання договору укладеним в редакції Позивача.
Відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укла-деним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст.180 Господарського кодексу України.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обо-роту, вимог розумності та справедливості.(ст.627 ЦК України). Зміст договору згідно ч.1 ст.628 ЦК України становлять (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`я-зковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальний порядок укладення господарських договорів встановлено статтею 181 ГК України. Так, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підпи-саного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом під-твердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонова-ний будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умо-вами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.
При цьому, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавст-вом умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не от-римано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законо-давства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).
При цьому договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передба-чених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» (надалі в тексті - Закон) визначає правові та організаційні засади колективного управління майновими правами суб`єктів авторського і (або) суміжних прав в Україні, зокрема в сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
За визначенням наведеним в статті 1 вказаного Закону колективне управління - діяльність зі збору, розподілу та виплати правовласникам доходу від прав, що здійснюються в інтересах більше ніж одного правовласника на умовах та з дотриманням принципів, передбачених цим Законом.
Обов`язкове колективне управління - колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організацій колек-тивного управління, що здійснюється акредитованими Установою організаціями у визначених цим Законом сферах.
Згідно ч.6 ст.12 Закону обов`язкове колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами.
Обов`язкове колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється, зокрема, у сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
За кожною сферою обов`язкового колективного управління визначається одна акредитована організація.
Таким чином, незалежно від передання правовласниками в управління акредитованої організації, що здійснює діяльність у сфері обов`язкового колективного управління (зокрема в сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав органі-зацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення), лише остання має право здійс-нювати колективне управління в даній сфері.
Отже, Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав», яка є єдиною в Україні акредитованою організацією в сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретранс-ляція об`єктів авторського і (або) суміжних прав (крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач мовлення) (згідно з чинним на час вирішення спору наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №14 від 10.09.2019) є належним Позивачем у даній справі, про що вірного висновку дійшов суд першої інстанції.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» провайдер програмної послуги - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії, виданої Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення, на договірних засадах надає абонентам можливість перег-ляду пакетів програм, використовуючи для передавання цих програм ресурси багатоканальних телемереж. Право на ретрансляцію теле- та/чи радіопрограм, відповідно до ст.42 Закону, визнача-ється ліцензією на мовлення або ліцензією провайдера програмної послуги.
Максимальні обсяги ретрансляції та орієнтовний перелік (за жанрами) передбачених до ретрансляції програм та передач визначаються програмною концепцією мовлення згідно з вимо-гами цього Закону.
Провайдери програмної послуги здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм та передач у багатоканальних телемережах відповідно до переліку телерадіопрограм та передач, які передба-чено надавати у складі програмної послуги.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» кабельна ретрансляція - прийом і одночасна передача телерадіоорганізаціями, провайдерами програмної послуги та ін-шими особами незалежно від використаних технічних засобів повних і незмінних передач (програм) організацій мовлення або їх істотних частин, а також творів, виконань, фонограм, відеограм, зокрема таких, що містяться в таких передачах (програмах) організацій мовлення, за умови що початкова трансляція такої передачі (програми) здійснена організацією мовлення, яка не підпадає під юрисдикцію України відповідно до закону або міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Бессаліцьких В.Л. є суб`єктом господарювання, що здійснює на території України діяльність провайдера програмної послуги (згідно відомостей з Державного реєстру суб`єктів інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення, що розміщений на офіційному сайті Національної ради України з питань телебачення і радіомов-лення).
Частиною 3 статті 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» установлено, що користувачі зобов`язані до початку використання в своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміж-них прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про авторське право і суміжні права» укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майно-вими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.
У разі укладення користувачем договору з акредитованою організацією колективного управ-ління та виконання ним передбачених таким договором зобов`язань користувач звільняється від будь-яких інших претензій щодо даної категорії прав, виду об`єкта авторського права і (або) суміжних прав і способу його використання згідно зі сферою акредитації організації колективного управління, з якою він уклав договір, крім тих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, щодо яких на загальнодоступному веб-сайті даної організації колективного управління зазначено, що вони не охоплюються договором. У разі надходження таких претензій вони вирішуються організаціями колективного управління.
Згідно з частиною 3 статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`яз-ковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання його є обов`язком для суб`єкта господарювання в випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Таким чином, з огляду на пряму вказівку в Законі України «Про ефективне управління май-новими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» щодо обов`яз-ковості укладення Відповідачем (як користувачем у розумінні статті 1 цього Закону) з єдиною акредитованою організацією колективного управління в сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, (крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення) договору про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Предметом даного позову є визнання укладеним договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського і суміжних прав (крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення) з єдиною акредитованою організацією обов`язкового колективного управ-ління в даній сфері, в редакції, викладеній позивачем в позовній заяві.
Відповідно до частин 1-3 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припи-нення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. 
Як вже зазначалось, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. 
При укладенні господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.(ч.2 ст.181 ГК України).
У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). 
З матеріалів справи вбачається, що листом від 01.09.2020 Позивач звертався до Відповідача із пропозицією укласти договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів автор-ського права і суміжних прав, крім прав організації мовлення на програми організації мовлення, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною.(т.1, арк справи 41-43).
Проте, на пропозицію Позивача Відповідач відповіді не надав, запропонований Позивачем проект не погодив і не підписав, зауваження або пропозиції відносно змісту запропонованого правочину не надав, протокол розбіжностей до нього не склав.
За частиною 1 статті 187 ГК України спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.
З огляду на імперативну норму частини 3 статті 20 Закону України «Про ефективне управ-ління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позов акредитованої організації обов`язкового колективного управління в відповідній сфері до провайдера програмної послуги щодо укладення договору на надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського і суміжних прав (крім прав організації мовлення на програми організацій мовлення) підлягає задоволенню.
Оскільки примірний чи типовий договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми органі-зацій мовлення, відповідними органами не розроблений, у такому випадку сторони не обмежені в можливості визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення.
Відповідно до частини 9 статті 238 ГПК України, в спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посилан-ням на поданий позивачем проект договору.
Згідно з ч.5 ст.180 ГК України ціна в господарському договорі визначається в порядку, уста-новленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету міністрів України.
Порядок затвердження тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення визначений частиною 2 статті 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних) прав».
Вбачається, що на виконання приписів ст.20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних) прав», в період з 10.03.2020 по 09.04.2020 Позивачем та представниками провайдерів програмної послуги проведе-но перемови щодо встановлення остаточних розмірів тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
В ході перемовин затверджено остаточні розміри тарифів за кабельну ретрансляцію об`єк-тів авторського права і (або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, які розміщені на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку, еконо-міки, торгівлі та сільського господарства України у розділі «Ставки (тарифи) винагороди за використання об`єктів авторського права і суміжних прав».(https://www.me.gov.ua).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що запропонована Позивачем у проекті договору ціна відповідає остаточним тарифам і є обов`язковою для Відповідача, як користувача об`єктами авторського та суміжних прав за відповідною катего-рією.
Відповідно до частини 7 статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. 
Звертаючись з позовом та апеляційною скаргою, Спілка просить визнати укладеним договір з моменту затвердження в установленому Законом порядку остаточних тарифів, тобто з 10.04.2020 (пункт 5.1 проекту договору).
Відповідно до статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. 
День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування, попереднього договору. В інших випадках, спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог, днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішен-ням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №905/889/16 та від 19.06.2019 у справі №915/802/18.
Таким чином, оскільки предметом розгляду даної справи є переддоговірний спір, відповідно, договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення, то днем укла-дення договору вважається день набрання чинності рішенням суду у даній справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для переоцінки висновку суду першої інстанції, що датою укладення договору №04-01/09/20 є дата набрання чинності рішенням суду у даній справі.
Колегія суддів також вважає безпідставними посилання апелянта на можливість застосу-вання зворотної дії умов договору, яка обумовлена положеннями: ч.3 ст.631 ЦК України, коли сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виник-ли до його укладення та ч.2 ст.187 ГК України, згідно якої день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.
Матеріали справи свідчать, що звертаючись із позовом та апеляційною скаргою Спілка не доводить жодними доказами та не обґрунтовує існування правовідносин між Спілкою та Підпри-ємцем з 10.04.2020 тобто з дати затвердження тарифів. При цьому, лише 02.09.2020 Позивач направив пропозицію укласти договір.
Крім того, Позивач вважає, що в контексті даної справи суд першої інстанції необґрунто-вано поставив у залежність ефективність судового захисту від тривалості судового процесу. А чим довше триває судовий спір - тим менший обсяг прав Позивача може бути поновлено.
Натомість колегія суддів звертає увагу, що використовуючи своє процесуальне право на оскарження рішення суду першої інстанції Позивач фактично сам відтерміновує дату набрання рішенням суду першої інстанції законної сили і відповідно - чинності договором.
Позивач наголошує на необхідності укласти договір на підставі рішення суду ретроспек-тивно з 10.04.2020 на підставі ч.3 ст.20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», оскільки користувачі зобов`язані до початку використання у своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про авторське право і суміжні права», укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майно-вими правами правовласників у відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав. 
Натомість, колегія суддів звертає увагу, що Закон «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» прийнято 15.05.2018, він набрав чинності 22.07.2018. при цьому, ліцензію провайдера програмної послуги ФОП Бессаліць-ких В.Л. отримав ще 26.12.2016, тобто до прийняття вказаного закону і до виникнення обставин, передбачених ч.3 ст.20 Закону, тому не міг до початку використання у своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав укласти договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав з організацією колективного управління, якою є Спілка. 
Апелянт також наголошує, що єдиною умовою правомірного використання об`єкта права інтелектуальної власності є отримання дозволу на таке використання, що відбувається шляхом укладення ліцензійного договору та виплати відповідної винагороди. Строк дії такого договору повинен відповідати періоду використання Відповідачем об`єктів авторського права і суміжних прав, під час якого застосовувався відповідний тариф, тобто починаючи з 10.04.2020. 
Однак, на переконання колегії суддів, оскільки Спілка вважає, що протягом певного часу Підприємець неправомірно використовував об`єкти прав інтелектуальної власності вона вправі вимагати компенсацію за таке використання.
Враховуючи, що договірні правовідносини між сторонами виникають лише з дати набрання законної сили рішенням суду, місцевий господарський суд правомірно визнав безпідставними визначені пунктом 3.1.2 умови проекту договору про обов`язок провайдера надавати Спілці інфор-мації щодо найменувань програм організації мовлення, які ретранслюються ним станом на 10.04. 2020 та інформацію про кількість абонентів за перший квартал 2020 року.
Колегія суддів не вбачає підстав і для переоцінки правильного висновку суду першої інс-танції щодо умови п.5.2 Договору, якою передбачено, що договір діє з дати його укладення до 31.12.2025. Оскаржуючи рішення в цій частині, апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив принцип процесуальної економії та ефективності господарського судочинства, створив передумови для аналогічного спору вже у 2022 році щодо укладення такого ж договору на новий строк.
Колегія при цьому виходить з того, що згідно даних Реєстру організацій колективного управління акредитація надана Спілці 10.09.2019 на 3 роки, а тому враховуючи, що 10.09.2022 у Позивача закінчуються повноваження організації в сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського і (або) суміжних прав (крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення) - договір не може діяти після втрати Спілкою статусу акредитованої організації.
Натомість, у разі продовження повноважень з організації в сфері обов`язкового колективного управління Спілка не позбавлена права ініціювати продовження дії договору шляхом укладення додаткової угоди на відповідний строк.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткової обґрунтованості позовних вимог, тому апеляційну скаргу Позивача належить зали-шити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 08.04.2021 - без змін.
Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Позивача оспорюваним рішенням суду першої інстанції від 08.04.2021 не встановлено.

Крім того, не погоджуючись із додатковим рішенням від 26.04.2021 у даній справі в частині відмови у стягненні 11000 грн витрат на професійну правничу допомогу, Позивач подав скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення в частині відмови та повністю задоволити його заяву, в обґрунтування якої посилається на порушення судом першої інстанції норм ст.ст.123, 126, 129 ГПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Переглядаючи додаткове рішення, колегія судів зауважує, що судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допо-могу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експер-тизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою ад-воката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За резуль-татами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу ад-воката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу до-помогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правни-чої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правни-чої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на під-ставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судо-вих витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відпо-відних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репута-цію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси Позивача у справі №906/1206/20 представляв адвокат Неволіна Анастасія Юріївна, що стверджується договором про надання правничої допо-моги №01/02/2020 від 28.02.2020, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №4641/10 від 29.09.2011 та довіреністю від 20.09.2020.(т.1, арк.справи 55-58, 67, 68).
За умовами Договору про надання професійної правничої допомоги клієнт доручає, а адво-катське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу (юри-дичні послуги), які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти її та оплатити адвокатському об`єднанню зазначені послуги
Згідно з п.2.4 Договору, прийняття кожного доручення оформляється додатковою угодою до договору, яка є окремим договірним зобов`язанням і в якій зазначаються вид правничої допо-моги, орієнтовні строки її надання, розмір гонорару (винагороди) та фактичних витрат, а також порядок їх сплати.
Матеріали справи свідчать, що 20.09.2020 сторони підписали додаткову угоду №01-20/09/20 до договору №01/02/2020 про надання професійної правничої допомоги, за умовами п.1.1 якої клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надати професійну правничу допомогу у рамках господарського судочинства за позовом клієнта до ФОП Бессаліцьких В.Л.(т.1, акр справи 59).
У п.2 додаткової угоди зазначено, що адвокатське об`єднання надає види правничої допо-моги, а саме: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; надання усних/письмових юридичних консультацій, аналіз судової практики; складання, оформлення і надсилання позовної заяви; складання інших процесуальних документів; представництво інтересів клієнта в місцевому господарському суді.
Загальна сума гонорару погоджена і становить 20000 грн та сплачується клієнтом протягом п`яти робочих днів з дати ухвалення місцевим господарським судом судового рішення, яким закінчується провадження.(п.3 Додаткової угоди).
Відповідно до пунктів 10.2, 10.12 Договору про надання професійної правничої допомоги №01/02/2020 від 28.02.2020, остаточний розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та/або порядок його сплати визначається сторонами шляхом підписання акта.
На підтвердження обсягу та вартості послуг наданої правничої допомоги Позивачем із зая-вою про розподіл судових витрат подано суду належним чином завірену копію акта прийому-передачі наданих послуг №2/09/04/21 від 09.04.2021.(т.1, арк.справи 199).
Згідно акту у період з 20.09.2020 по 08.04.2021 адвокатське об`єднання в межах підготовки та розгляду господарської справи №906/1206/20 за позовом клієнта до ФОП Бессаліцьких В.Л. про визнання договору укладеним надало клієнту такі види правничої допомоги з детальним описом наданих послуг:
- аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, дослідження судової практики у подібних правовідносинах - 1000 грн., на що було витрачено загалом 2 робочі години;
- складання, оформлення і надсилання позовної заяви з додатками - 5000 грн, на що було витрачено загалом 10 годин;
- складання інших процесуальних документів (пояснень, заяв, клопотань) - 4000 грн., на що було витрачено загалом 8 годин;
- представництво Позивача в судових засіданнях (8 засідань з них: 7 - в режимі відеокон-ференції, та 1 - за місцезнаходженням суду (відрядження) 10000 грн.
Загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги становить 20000 грн. Гонорар (винагорода) в повному обсязі покриває фактичні витрати адвокатського об`єднання на виконання доручення (послуги поштового та/або кур`єрського обігу, телефонного зв`язку, придбання канце-лярського об`єднання, обслуговування офісної техніки, роботу помічника адвоката тощо).
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має спла-тити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 зазначеного Закону - договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`я-зується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надан-ня правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до частини 3 статті 30 зазначеного Закону, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на профе-сійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшко-довуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу та-кож відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.
Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрун-тованою.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 звернув увагу на необхідність оцінки дій адвоката (щодо вивчення апеляційної скарги, підготовки до судового засідання, відзиву на апеляційну скаргу, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції тощо) за критерієм обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розу-мінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.
Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надава-лись, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.  
З матеріалів справи вбачається, а суд першої інстанції встановив, що жодних заперечень, заяв, клопотань та доказів від Відповідача не надходило.
Натомість за висновком суду першої інстанції - безпідставним є зазначення в акті, що на послуги з «дослідження доказів, поданих відповідачем, дослідження його правової позиції, скла-дання інших процесуальних документів (відповіді на відзив, пояснень, заяв, клопотань)» адвокат-том витрачено 8 годин, оскільки акт від 09.04.2021 (т.1, арк.справи 199) не містить посилань на такий вид правової допомоги.
Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує, що Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 у справі №910/15191/19 звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стяг-нення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідпо-відності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечи-тиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчас-ність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Як висловився Конституційний Суд у п.3.2 рішення від 30.09.2009 №23-рп/2009, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами й може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокре-ма в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин з іншими суб`єктами права. Також Конституційний Суд України зазначив і те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допо-могою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
З огляду на зазначені позиції Верховного Суду, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність 11    000 грн витрат на професійну правничу допомогу і відмову в їх стягненні з Відповідача з огляду на те, що клієнт та адвокат погодили відповідний розмір гонорару, жодних доказів ненадання адвокатом певних послуг клієнту матеріали справи не містять, а суд самостійно не вправі зменшувати заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи все вищевикладене, апеляційна скарга Позивача на додаткове рішення обґрун-тована, що зумовлює висновок колегії суддів про необхідність її задоволення і часткового скасу-вання додаткового рішення господарського суду Житомирської області від 26.04.2021 у справі №906/1206/20 із задоволенням заяви Позивача про стягнення додатково 11    000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України). 
Отже, доводи Позивача зазначені в апеляційній скарзі на рішення, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду від 08.04.2021 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
При цьому, за наслідками розгляду апеляційної скарги Позивача, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для її задоволення та скасування додаткового рішення суду першої інстанції від 26.04.2021 з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідності обставинам справи висновків, викладених в рішенні, що призвело до ухвалення частково необґрунтованого судового рішення.
Керуючись ст.ст.34, 86, 129, 232, 233, 240, 275-277, 282, 284, 287 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» на рішення господарського суду Житомирської області від 08.04.2021 у справі №906/1206/20 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
2. Апеляційну скаргу Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» на додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 26.04.2021у справі №906/ 1206/20 задоволити.
3. Додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 26.04.2021 у справі №906/1206/20 скасувати в частині відмови в стягненні з Фізичної особи-підприємця Бессаліцьких Віктора Леонідовича на користь Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» 11000 грн витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заяви.
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бессаліцьких Віктора Леонідовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» (01021, м.Київ, вул.Шов-ковична, 10, оф.28, код ЄДРПОУ 43080257) 11 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
5. В решті додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 26.04.2021 у справі №906/1206/20 залишити без змін.
6. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідного наказу.
7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.