ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2021 р.           Справа№ 910/2930/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
секретар судового засідання - Бовсунівська Л.О.
без повідомлення учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві    
на ухвалу Господарського суду міста Києва
від 05.03.2021
у справі №910/2930/21 (суддя Ковтун С. А.)
за позовом    Головного управління Національної поліції у м. Києві
до                           Фізичної особи - підприємця Соловйової Ірини Миколаївни
про                        стягнення 838991,84 грн
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Національної поліції у м. Києві звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом   до Фізичної особи - підприємця Соловйової Ірини Миколаївни про стягнення 838991,84 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договорів №22 ВПЗ про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від 18.01.2019, №450ВПЗ про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від 31.07.2019.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 у справі №910/2930/21 передано позовну заяву Головного управління Національної поліції у м. Києві до Фізичної особи - підприємця Соловйової Ірини Миколаївни до Господарського суду Донецької області (пр. Науки, 5, м. Харків, 61022).
Передаючи позовну заяву до Господарського суду Донецької області, місцевий господарський суд виходив з того, що позовна заява подана з порушенням приписів  ст. 27 ГПК України  та не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва.
Не погодившись із винесеною ухвалою суду, Головне управління Національної поліції у м. Києві    подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 у справі №910/2930/21 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що даний спір підлягає вирішенню в Господарському суді міста Києва, оскільки спір виник з договорів, в яких визначено їх місце виконання - м. Київ, вул. Володимирська, 15 та м. Київ, вул. Кошиця, 3а, де відповідач здійснював свою підприємницьку діяльність.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2021 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві  у справі №910/2930/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: (головуючий суддя), Сітайло Л.Г., судді Буравльов С.І., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/2930/21 за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у м. Києві. Розгляд справи вирішено здійснювати   у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. 
Відповідно до ч. 1  ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Частиною 1  статті 271 ГПК України  передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Як вбачається з матеріалів справи,  Головне управління Національної поліції у м. Києві звернулось з позовом до Фізичної особи - підприємця Соловйової Ірини Миколаївни про стягнення 838991,84 грн заборгованості.
Передаючи позовну заяву до Господарського суду Донецької області, місцевий господарський суд виходив з того, що згідно з відомостями    з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцем знаходження відповідача є: вул. Розкішна, 31, с. Діброва, Лиманський район, Донецька область, 84122. В зв`язку з чим, дійшов висновку, що позов поданий з порушенням ст. 27 ГПК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України  передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист  -  це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша  статті 16 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1  ст. 4 Господарського процесуального кодексу України  право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Частиною 2  ст. 4 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.
Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.
Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Згідно з ч.ч. 1, 2  ст. 27 Господарського процесуального кодексу України  позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача,  якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього  Кодексу  місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
За умовами ч. 1  ст. 29 Господарського процесуального кодексу України  право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої  статтею 30 цього Кодексу.
У всіх передбачених приписами  ст. 29 Господарського процесуального кодексу України  випадках альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох).
Позови  у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання  або  виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина п`ята  статті 29 Господарського процесуального кодексу України).
Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання,  або  якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.
Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені  ст. 532 Цивільного кодексу України.
Згідно з ч. 1  ст. 532 Цивільного кодексу України  місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
В силу ч. 1  ст. 197 Господарського кодексу України  господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом,  господарським договором  або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.
Поняття "місце виконання зобов`язання" за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання "місце виконання зобов`язання", але й іншими словосполученнями.
Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за   договорами № 450ВПЗ від 31.07.2019 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг, №449 ВПЗ від 31.07.2019 про надання послуг гарячого харчування, №22ВПЗ від 18.01.2019 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг та №23 ВПЗ від 18.01.2019 про надання послуг гарячого харчування.
Відповідно до п. 2.1.1 договору №23 ВПЗ від 18.01.2019 виконавець зобов`язується здійснювати забезпечення гарячим харчуванням та гарячими напоями Замовника, шляхом виготовлення страв згідно з нормами, визначеними чинним законодавством.
Пунктом 2.1.2 договору №23 ВПЗ від 18.01.2019 визначено, що виконавець зобов`язується здійснювати виготовлення та надання гарячого харчування щоденно в період часу з 11:00 до 16:00 год, а гарячими напоями - цілодобово за адресою: вул. Володимирська, 15 м. Київ, у приміщенні замовника.
Згідно з п. 1.1. Договору №22ВПЗ від 18.01.2019 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг виконавець - Головне управління Національної поліції у м. Києві    забезпечує обслуговування та експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, 15, а також утримання прибудинкової території, а замовник - Фізична особа підприємець Соловйова І.М. бере участь у відшкодуванні витрат комунальних послуг (теплова енергія, електрична енергія, водопостачання та водовідведення, вивіз твердих побутових відходів) розрахунково.
Відповідно до п. 1.1 договору №450ВПЗ від 31.07.2019 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг виконавець - Головне управління Національної поліції у м. Києві забезпечує обслуговування та експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Кошиця, 3-а, а також утримання прибудинкової території, а замовник Фізична особа підприємець Соловйова І.М. бере участь у відшкодуванні витрат комунальних послуг (теплова енергія, електрична енергія, водопостачання та водовідведення, вивіз твердих побутових відходів) розрахунково.
          Пунктом 2.1.1 Договору №449 ВПЗ від 31.07.2019 про надання послуг гарячого харчування виконавець зобов`язується здійснювати забезпечення гарячим харчуванням та гарячими напоями Замовника, шляхом виготовлення страв згідно з нормами, визначеними чинним законодавством.
Пунктом 2.2. Договору №449 ВПЗ від 31.07.2019 виконавець зобов`язується здійснювати виготовлення та надання гарячого харчування щоденно в період з часу з 11:00 до 16:00 год., а гарячими напоями - цілодобово за адресою: вул. Кошиця 3-А, м. Київ, у приміщенні Замовника.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що у зазначених вище договорах сторони конкретно узгодили місця їх виконання, а тому, беручи до уваги те, що спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним, за твердженням позивача, виконанням відповідачем умов зазначених договорів, з урахуванням приписів ч. 5  ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, дана позовна заява могла бути подана до Господарського суду міста Києва.
Наведеного судом першої інстанції враховано не було, тому, передавши позовну заяву та додані до неї документи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Донецької області, суд першої інстанції безпідставно позбавив позивача наданого йому процесуальним законом права вибору між господарськими судами, яким підсудна дана справа.
Згідно з п. 2 ч. 1  ст. 275 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 280 ГПК України).
Частиною 3  ст. 271 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову  без розгляду  або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство  без розгляду  справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд до Господарського суду міста Києва.
Керуючись ст.  ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві   задовольнити.
2.Ухвалу Господарського суду міста м. Києва від 05.03.2021 у справі №910/2930/21  скасувати. 
          3.Справу передати до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                            Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                С.І. Буравльов