П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/4099/20	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Стас Л.В.,
суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року Військова частина НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , позивач/скаржник 1) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач/скаржник 2) в якому просила:
- стягнути на користь ВЧ НОМЕР_1 заподіяну майнову шкоду у розмірі 52866,05грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у задоволенні позову ВЧ НОМЕР_1 – відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 . 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди – скасовано. 
Прийнято нову постанову, якою позов Військової частини НОМЕР_1 – залишено без розгляду.

Представником ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надана до суду першої інстанції  заява про ухвалення додаткового рішення у справі, яким стягнути з ВЧ НОМЕР_1 понесені відповідачем судові витрати зі сплати професійної правничої допомоги у розмірі 23500 грн., та витрати пов`язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 275,50 грн.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Приймаючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі робіт із зазначенням, поряд з обсягом наданих послуг, також часу витраченого адвокатом на виконання певних робіт. Суд вважав, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 23500,00 грн. є необґрунтованим, а також непропорційним до предмета спору та складності справи.
Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг доказів у справі, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами суд прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування таких витрат до 6000,00 грн., вказавши, що саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, ВЧ НОМЕР_1 та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати оскаржуване додаткове рішення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що сторонами було визначено фіксовану суму гонорару, таким чином необхідності в зазначенні кількості втраченого часу немає, адже вартість кожної окремої правової послуги не залежить від кількості витраченого часу на її виконання. 
При цьому, скаржник послався на постанову Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, за висновками якої розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу.
Скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність доказів про оплату витрат на правову допомогу, оскільки, на його думку, на підтвердження понесених витрат на оплату правової допомоги, до заяви про вирішення питання щодо відшкодування судових витрат, було надано достатньо документів.
Окремо ОСОБА_1 зазначив, що питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 275,50 грн., судом взагалі не було вирішено. Хоча реальність даних витрат підтверджується квитанціями про направлення відповідних процесуальних документів стороні та до суду, які містяться в матеріалах справи.

Військова частина НОМЕР_1 в апеляційній скарзі наголошує на тому, що, у розумінні вимог ч.5 ст.134 КАС України, заявлений ОСОБА_1 розмір витрат на оплату послуг адвоката, не є співмірним зі складністю справи. 
На думку ВЧ НОМЕР_1 , розмір платної правової допомоги повинен відображати вартість годин за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді; тощо.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановлює, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
З огляду на викладене ВЧ НОМЕР_1 наполягає на зменшені судових витрат на оплату правової допомоги адвоката відповідача. 
03 березня 2021 року ВЧ НОМЕР_1 подано відзив на апеляційну скаргу доводи якого ідентичні доводам апеляційної скарги.
ОСОБА_1 своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, на підставі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких мотивів.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно положень ч.ч. 2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.ч. 7, 9 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, надано до суду наступні документи: 
- договір про надання правової допомоги №12/20 від 08 липня 2020 року;
- додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги №12/20 від 08 липня 2020 року;
- прас-лист Адвокатського об`єднання «Ю-РАЙТ»;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 29 вересня 2020 року;
- рахунок-фактура №10 від 29 вересня 2020 року про плату правової допомоги у розмірі 16450,00 грн.;
- банківські квитанції.
Однак, колегія суддів вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на оплату правничої допомоги не є співмірним обсягу виконаних фахівцем у галузі права робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, та їх обсягом.
Так, згідно додатку акту приймання-передачі наданих послуг від 29 вересня 2020 року вбачається, що об`єднання надало, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу: 
- зустріч і надання консультації та роз`яснень клієнту, узгодження правової позиції по справі №420/4099/20, погодження умов та підписання договору на надання правової допомоги - 500,00грн; 
- прибуття до суду для ознайомлення з матеріалами справи №420/4099/20 - 500,00 грн.; 
- підготовка, направлення позивачу та до суду відзиву на позовну заяву, клопотання про витребування доказів, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, збір доказів - 6000,00грн.; 
- підготовка та прибуття до суду для прийняття участі в п`ятьох судових засіданнях 11500,00 грн.; 
- підготовка, направлення позивачу та подання до суду заперечення на відповідь на відзив-2500,00грн.; 
- підготовка та подання до суду заяви про вирішення питання про судові витрати та прибуття до суду для прийняття участі в судовому засіданні - 2500,00грн.
Кількість часу, затраченого адвокатом на виконання/надання послуг, у вказаному акті не зазначено.
Більш того, колегія суддів зауважує, що судові засідання призначені на 02 червня 2020 року, 07 липня 2020 року та 21 вересня 2020 року відкладалися судом на підставі неявки позивача. Час витрачений на розгляд справи представником відповідача у вказані дати не перевищував 3 хв. Таким чином, заявлена до відшкодування сума на підготовку та прибуття до суду для прийняття участі в п`ятьох судових засіданнях в розмірі 11500,00 грн., є завищеною.
Поряд з цим, колегією суддів встановлено, що під час розгляду даної справи адвокатом відповідача було підготовлено наступні документи: 
1. відзив на позовну заяву – 7 аркушів;
2. клопотання про залишення позову без розгляду – 4 аркушів;
3. заява про виклик свідка – 2 аркуша;
4. адвокатський запит – 2 аркуша;
5. заперечення на відповідь на відзив – 6 аркушів;
6. заява про витребування доказів - 3 аркуші;
7. клопотання про ознайомлення з матеріалами справи – 1 арк.
Тобто, загальна кількість аркушів не перевищувала 25 одиниць, а тому сума 11000 грн. (6000 грн. + 2500 грн. + 2500 грн.) за вказану роботу, є завищеною.
Поряд з цим, сума витрат пов`язаних із вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 275,50 грн., яка, серед іншого, складається з витрат на підготовку трьох адвокатських запитів 51 грн., вже була врахована представником відповідача, як направлення трьох адвокатських запитів, в п.1.3 Розрахунку суми судових витрат.(а.с.37), а тому не підлягає відшкодуванню. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача та ухвалення додаткового судового рішення в даній справі в частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмір 6000,00 грн. на користь ОСОБА_1 , оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.
При цьому, колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року по справі №826/841/17.
Відповідно до положень ч.5 ст.143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
За змістом статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, та прийняв законне та обґрунтоване додаткове рішення у відповідності до вимог процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
У відповідності до ст.ст.315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 20.05.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.