КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2856/2021                          
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
             25 березня 2021 року                                                              м. Київ
                                                                                                               Справа № 752/568/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді-доповідача                              Ящук Т.І.,
суддів                                                                        Немировської О.В., Чобіток А.О.,
за участю секретаря судового засідання               Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», яка подана представником Бортник Лесею Вікторівною, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Мазура Ю.Ю.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування,
встановив:
 
У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», третя особа - ПАТ КБ «Приватбанк», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати подію, виявлену ОСОБА_1 , 31.07.2019 та пов`язану із отриманням пошкоджень застрахованим транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 - страховим випадком та стягнути з відповідача на користь позивача 66234,97 грн. невиплаченого страхового відшкодування; стягнути витрати з оплати судового збору.
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.10.2018 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу № LVH0A!00000124, згідно з яким у платне володіння та користування транспортний засобі BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 було передано позивачу. 
31.07.2019 позивачем за адресою: м. Київ, вул. Олександрівська, 1 було виявлено пошкодження у формі подряпин на передньому бампері, відблисковому маячку, задньому лівому крилі, дверцятах та кришці багажника транспортного засобу, про що невідкладно повідомлено правоохоронні органи. 
Пізніше було встановлено, що за вказаним зверненням Шевченківському УП ГУНП в м. Києві на момент перевірки встановити причетних осіб до пошкодження автомобіля не представилось можливим, внаслідок чого було прийнято рішення: матеріал списати у справу Шевченківського УП за № 39091. 
27.09.2019 відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за договором страхування на підставі п. 4.1.3 умов договору та п. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування», якими передбачено право страховика відмовити у виплаті, якщо страхувальник надав неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, що на думку відповідача ним було підтверджено висновком експерта № 000278/01 від 19.09.2019, підготовленого ТОВ «Українські незалежні судові експертизи». Позивач зауважує, що вважати висновок експерта № 000278/01 від 19.09.2019, підготовлений ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» належним і допустимим доказом немає юридичних підстав, у зв`язку із чим відмова у виплаті страхового відшкодування є немотивованою та безпідставною.
Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з даним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив, визнати подію, виявлену ОСОБА_1 31.07.2019 та пов`язану із отриманням пошкоджень транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 - страховим випадком; стягнути з відповідача на користь позивача страховим випадком; стягнути з відповідача на користь відповідача 66234,97 грн. невиплаченого страхового відшкодування та стягнути витрати по оплаті судового збору.
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року позов задоволено.  
Визнано подію, виявлену ОСОБА_1 , 31.07.2019 та пов`язану із отриманням пошкоджень застрахованим транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 - страховим випадком.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь   ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 66 234 грн.  97 коп.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь  держави судовий збір у справі в сумі 840 грн. 80 коп. 
 
Не погоджуючись з рішенням, представник ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»  - Бортник Л.В. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. 
Вказує, що головний та єдиний аргумент, на який посилається суд, щодо обґрунтованості вимог позивача стало неприйняття як належного доказу висновку судового експерта № 000278/01 від 19.09.2019 року. Водночас даний висновок відповідає усім вимогам щодо висновку експерта, передбачених ЦПК України. Судом в оскаржуваному рішенні з посиланням на ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» зазначено, що «судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз здійснюється виключно державними спеціалізованими установами, якою ТОВ «УНСЕ» не являється». Разом з тим, даний висновок не є криміналістичною, судово-медичною і судово-психіатричною експертизою, а є висновком за результатом автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження. 
Вказаний висновок №000274/01 було виконано судовим експертом, що має свідоцтво судового експерта, має відповідні допуски, свідоцтва, та цей висновок ніким не визнано недійсним/скасованим, неповним, незрозумілим тощо. Відповідачем було надано судовому експерту вичерпний перелік матеріалів страхової справи, а також експертом було оглянуто автомобіль у присутності позивача. Крім того, у висновку зазначено експертом, що він обізнаний про кримінальну відповідальність, обізнаний зі змістом ст. 384, 385 ККУ про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Також вказано, що дане дослідження виконувалося для можливого подання його до суду. 
Таким чином, наданий висновок узгоджується з матеріалами справи, відповідає меті доказування, є висновком експерта згідно з вимогами ЦПК України, та, у будь-якому випадку, є належним та допустимим доказом по справі.  Вважає, що суду надано достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які відповідач посилався як на підставу відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим, жодних клопотань про проведення судової експертизи в процесі судового розгляду від позивача та його представника не надходило.
Крім того, судом при ухваленні рішення було невірно визначено суму страхового відшкодування, оскільки за змістом п.8 договору, розмір франшизи за договором становить 5339 грн., що також не враховано судом при ухваленні рішення.
Вказує, що відповідно до п. 3.9. умов договору, відшкодування збитків провадиться з вирахуванням фізичного зносу частин, деталей і приладдя, що підлягають заміні, станом на день настання страхового випадку. Частини та деталі, що підлягають заміні, страхувальник повинен передати страховику за вимогою останнього. Водночас суд при ухваленні рішення стягнув з відповідача вартість відновлювального ремонту в повному обсязі, на підставі наряду-замовлення № 7653 від 21.02.2020 року, акту на виконані роботи № 7653 від 21.02.2020 року, рахунку на оплату по замовленню № 7880 від 21.02.2020 року та акту на виконані роботи № 7880 від 04.04.2020 року. Такий розрахунок страхового відшкодування повністю суперечить укладеному договору страхування. 
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що вважати висновок № 000278/01 від 19.09.2019 року підготовлений ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» належним і допустимим доказом немає юридичних підстав, відмова у виплаті страхового відшкодування є безпідставною, що було обґрунтовано враховано судом першої інстанції та визначено оскаржуваним рішенням. 
Зазначає, що надані відповідачем умови страхування не підписані ані страхувальником, ані вигодонабувачем, що не може свідчити про те, що саме ці умови страхування у вказаній редакції було прийнято та погоджено сторонами. Позивач заперечує, що страхувальник прийняв та погодив саме ці умови страхування, тому надана відповідачем редакція не може вважатись належним і допустимим доказом. Крім того, у наданій суду редакції умов страхування відсутня сторінка, яка містить положення п. 3.9, а тому встановити дійсний зміст даного пункту не вбачається за можливе. Позивач заперечує дійсність тверджень відповідача також з огляду на те, що після настання страхового випадку, який мав місце 31.07.2019 року, відповідач за діючим договором страхування проводив виплату страхового відшкодування щонайменше 1 раз (ДТП, що мала місце 03.09.2020 року та виходить за межі судового спору) і за вказаною страховою подією відповідачем коефіцієнт фізичного зносу не вираховувався. 
 
В судовому засіданні представник відповідача Бортник Л.В. та представник третьої особи Штронда А.М. підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати. 
Представник позивача ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши представників учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відмова у виплаті страхового відшкодування є немотивованою та безпідставною, оскільки вважати висновок експерта № 000278/01 від 19.09.2019, підготовлений ТОВ «Українські незалежні судові експертизи», на підставі якого страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування, належним і допустимим доказом немає юридичних підстав. 
 
З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2018 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу № LVH0A!00000124, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язувався набути у власність транспортний засіб BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 та передати його ОСОБА_1 у платне володіння та користування, згідно п. 2.1, 2.2 договору фінансового лізингу.
Згідно п. 3.2 договору фінансового лізингу приймання ОСОБА_1 автомобіля оформлюється шляхом складання акту. З моменту підписання сторонами акту, до ОСОБА_1 перейшли всі ризики, пов`язані тз користуванням та володінням транспортним засобом (в тому числі ризики, пов`язані із відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування транспортного засобу), що також узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фінансовий лізинг».
На виконання вказаних вимог між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № LVH0СPS-189J51E, в якому позивач визначений вигодонабувачем.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.07.2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві з усною заявою про виявлення пошкоджень  автомобіля  BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 .
У поясненнях від 31.07.2019 року, які відібрав лейтенант поліції Шевченківського УП ГУНП в м. Києві Щербина В.В, ОСОБА_1 зазначав, що 31.07.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Олександрівська, 1 на паркінгу він виявив пошкодженим свій автомобіль BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 . Пошкоджено: передній бампер та відблисковий маячок, заднє ліве крило та дверцята, кришка багажника транспортного засобу. Де саме міг отримати пошкодження, йому не відомо.
02 серпня 2019 року про вказані обставини було повідомлено у встановленому договором порядку лізингодавця ПАТ КБ «Приватбанк» та страховика ПрАТ «СК «Уніка». В поясненнях, поданих Голові Правління ПрАТ «СК «Уніка» 02.08.2019 року, ОСОБА_1 зазначав, що «він помітив пошкодження автомобіля в момент, коли паркувався вечором у себе на парковці. Там же помітив царапину спереду справа, та після огляду помітив решту царапин посередині, а потім передній лівий кут, задній лівий кут, задній правий кут та заднє ліве крило. Після цього на місце події була визвана поліція».
 
Відповідно до листа Національної поліції України від 07.10.2019 року, за вищевказаним зверненням Шевченківському УП ГУНП в м. Києві під час проведення перевірки підстав для введення до єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено.  На момент перевірки встановити причетних осіб до пошкодження автомобіля не представилось можливим. За результатами перевірки було прийнято рішення: матеріал списати у справу Шевченківського УП за № 39091.
27.09.2019 року ПрАТ «СК «Уніка», розглянувши матеріали страви № 00311840 у зв`язку з пошкодженням 31.07.2019 року автомобіля BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 , прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за договором страхування на підставі п. 4.1.3 умов договору та п. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування», зокрема, зазначено, що страховою компанією було направлено запит до експертної компанії «Укравтоекспертиза» про необхідність проведення інженерно-транспортного дослідження механізму пошкоджень та встановлення технічної спроможності пояснень водія щодо пригоди та отримання заявлених пошкоджень автомобілями. 
Виконання даного автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження
доручено Рафалюку Богдану Івановичу, який має вищу технічну освіту, кваліфікацію
судового експерта за спеціальностями 10.1. «Дослідження обставин ДТП» (свідоцтво
ЦЕКК Міністерства юстиції України № 1334, дійсне до 20 лютого 2021 року) і «Транспортно-трасологічні дослідження» (свідоцтво № 1924 , дійсне до 20 лютого
2021 року) та стаж експертної роботи з 1969 року.
Висновком експерта № 000278/01 від 19.09.2019 року встановлено: «З причин,
наведених у дослідницькій частині, немає підстав технічного характеру стверджувати,
що весь комплекс пошкоджень автомобіля BMW X6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 утворився під час пригоди, яка мала ознаки страхового випадку, що сталась 31.07.2019 року в. м. Києві на вул. Олександрівській, 90/1, тобто, при обставинах, викладених у поясненнях водія автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1 від 31.07.2019 року та додаткових поясненнях від 02.08.2019 року зафіксованих у матеріалах страхової справи. 
Пошкодження, заявлені водієм автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 у поясненнях від 31.07.2019 року та додаткових поясненнях від 02.08.2019 року, зазначений автомобіль отримав, рухаючись у різних дорожніх ситуаціях і контактуючи з різними предметами, про що водій ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля і виконуючи дії з управління автомобілем (гальмування, поворот ліворуч/праворуч), не міг не знати. 
Зазначені у поясненнях водія автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 31.07.2019 року та додаткових поясненнях від 2.08.2019 року пошкодження його автомобіля утворилися при контактуванні з різними предметами: пошкодження на правій і лівій заокругленій кутовій частині переднього бамперу у вигляді горизонтально орієнтованих тонких подряпин утворилися під час його руху (при цьому автомобіль БМВ рухався у режимі заносу або виконував поворот праворуч/ліворуч) при контактуванні з предметом, який мав невелику висоту і шорстку поверхню (наприклад, кілометровий стовпчик чи інший вертикально орієнтований предмет із шорсткою поверхнею), подряпини і потертості лакофарбового покриття ЛФП) на задньому лівому крилі і задніх лівих дверях у вигляді трьох горизонтальних смуг утворилися при контактуванні з трьома предметами або трьома елементами конструктивно об`єднаними в один предмет, які не мали гострих ріжучих країв (скажімо, це міг бути якийсь дерев`яний паркан), точкові пошкодження на кришці багажника та з лівого боку на задньому бампері утворилися в результаті ударів камінців, що вилетіли з під коліс автомобіля, а зазубини на дисках переднього і заднього правих коліс творилися в результаті наїздів на бордюри».
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, посилався на ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»,  відповідно до якої судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз здійснюється виключно державними спеціалізованими установами, якою ТОВ «УНСЕ» не являється, а тому немає юридичних підстав вважати висновок експерта № 000278/01 від 19.09.2019 підготовлений ТОВ «Українські незалежні експертизи» належним і допустимим доказом, у зв`язку з чим відмова у виплаті страхового відшкодування є немотивованою та безпідставною. 
Відповідно до рахунку № АК-0011635 від 03.09.2019 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу була визначена станцією технічного обслуговування в розмірі 65240,20 грн. Підтвердженням реального розміру заподіяної шкоди потерпілому, якому відповідає вартість відновлювального ремонту КТЗ є саме Наряд-замовлення № 7653 від 21.02.2020 року, Акт на виконані роботи № 7653 від 21.02.2020 року, Рахунок на оплату по замовленню № 7880 від 21.02.2020 року та Акт на виконані роботи № 7880 від 04.04.2020 року, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений за неповного з`ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
 
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» страхування, добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування повинен містити, зокрема, причини відмови у страховій виплаті.
Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Згідно з ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.
З урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.
Згідно з п. 4.1.3. додатку №1 «Умови Страхування», які є невід`ємною частиною договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № LVH0СPS-189J51E, підставою для відмови страховика у здійснені страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або факт настання страхового випадку, а також приховування інформації про настання події, що має ознаки страхової.   
Згідно з ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
 
Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № LVH0СPS-189J51E, перелік страхових ризиків зазначено в п. 5 Умов страхування. 
Як вбачається з п. 5 Умов страхування, які є невід`ємною частиною договору добровільного страхування наземного транспорту ( КАСКО), що укладається між ПрАТ СК «Уніка» та ПАТ КБ «Приватбанк», до страхових випадків віднесено:
- незаконне заволодіння транспортним засобом;
- дорожньо-транспортна пригода, в тому числі викид каменів чи інших твердих фракцій із-під коліс транспорту ( ДТП);
- протиправні дії третіх осіб, за винятком незаконного заволодіння;
- стихійне лихо ( повінь, буря, ураган, смерч, шторм, злива, град, лавина, зсув тощо);
-  пожежа, вибух або самозаймання;
- самовільне падіння дерев,  каміння або інших предметів; напад тварин, пошкодження ТЗ водою або іншими предметами або рідинами внаслідок аварії комунальних мереж; пошкодження ТЗ внаслідок потрапляння ТЗ під дорожнє покриття ( інші випадки).
 
У поясненнях від 31.07.2019 року, які відібрав лейтенант поліції Шевченківського УП ГУНП в м. Києві Щербина В.В., ОСОБА_1 зазначав, що 31.07.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Олександрівська, 1 на паркінгу він виявив пошкодженим свій автомобіль BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 . Пошкоджено: передній бампер та відблисковий маячок, заднє ліве крило та дверцята, кришка багажника транспортного засобу. Де саме міг отримати пошкодження йому не відомо.
В поясненнях, поданих Голові Правління ПрАТ «СК «Уніка» 02.08.2019 року, ОСОБА_1 зазначав, що «він помітив пошкодження автомобіля в момент, коли паркувався вечором у себе на парковці. Там же помітив подряпину спереду справа, та після огляду помітив решту подряпин посередині, а потім передній лівий кут, задній лівий кут, задній правий кут та заднє ліве крило. Після цього на місце події була викликана поліція».
Таким чином, з пояснень позивача ОСОБА_1 вбачається, що 31 липня 2019 року він виявив на автомобілі вищевказані пошкодження, які виникли за нез`ясованих ним обставин; з цього слідує, що  до 31 липня 2019 року таких пошкоджень на автомобілі він не бачив, відповідно  заяву слід вважати повідомленням про пошкодження, що настали одночасно (одномоментно) 31 липня 2019 року.
Відповідно до листа відповідача № 5762 від 27.09.2019 року підставою для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування є  надання свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку, що випливає з висновку автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження  № 000278/01 від 19 вересня 2019 року.
Так, відповідно до висновку автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження  № 000278/01 від 19 вересня 2019 року (матеріали страхової справи № 00311840 про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 31.07.2019 року в м. Києві на вул. Олександрівській, 90/1 за участі автомобіля BMW Х6,2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), складеного судовим експертом ТОВ «Українські незалежні судові експерти» Рафалюком Богданом Івановичем (свідоцтва № 1334 , дійсне до 20 лютого 2021 року, № 1924, дійсне до 20 лютого 2021 року, видані на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України),  встановлено, що наведені 31.07.2019 року та 02.08.2018 року пояснення водія автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо обставин і механізму отримання пошкоджень його автомобіля слід вважати технічно неспроможними, тобто такими, що з технічної точки зору не відповідають дійсності, з наступних причин:
- зазначені в акті огляду транспортного засобу - автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 - від 02.08.2019 року та зафіксовані на наведених фотографіях пошкодження автомобіля БМВ розташовані з усіх його сторін і мають різний характер, що свідчить про те, що вони утворилися при контактуванні з різними предметами не одномоментно і не під час однієї пригоди, що мала ознаки страхового випадку; відтак, є підстави технічного характеру стверджувати, що вони мають накопичувальний характер і утворились в процесі експлуатації автомобіля упродовж тривалого часу;
- водій автомобіля БМВ ОСОБА_1 стверджує, що він помітив пошкодження автомобіля увечері, коли паркувався у підземному паркінгу ( фото 18); ці пояснення можна вважати технічно спроможними позаяк на місці паркування з автомобілем БМВ технічно не міг контактувати інший легковий автомобіль;
- пошкодження на правій заокругленій кутовій частині переднього бамперу у вигляді горизонтально орієнтованих тонких подряпин ( фото 1-3,14), які мають різну глибину занурення, утворилися при контактуванні з вертикально орієнтованим предметом, який мав шорстку дрібнозернисту поверхню, можливо, покриту абразивними частинками, а сучасні транспортні засоби мають гладку пофарбовану поверхню, при контактуванні з якою залишаються зовсім інші сліди ніж ті, що зафіксовані на наданих фотографіях, що суперечить поясненням водія автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_1 щодо обставин отримання пошкоджень його автомобілем;
- пошкодження на лівій заокругленій кутовій частині переднього бамперу у вигляді ледь помітних горизонтально орієнтованих тонких подряпин ( фото 12) також утворилися при контактуванні з вертикально орієнтованим предметом, який мав шорстку дрібнозернисту поверхню, можливо, покриту абразивними частинками, а сучасні транспортні засоби мають гладку пофарбовану поверхню, при контактуванні з якою залишаються зовсім інші сліди ніж ті, що зафіксовані на наданих фотографіях, що суперечить поясненням водія автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо обставин отримання пошкоджень його автомобілем;
- в обох наведених вище випадках деформуюче зусилля під час контактування на заокругленій поверхні переднього бамперу змінювало свій напрямок і свою величину, що з технічної точки зору могло відбутися тільки при русі автомобіля БМВ, причому автомобіль БМВ під час контактування рухався або у режимі заносу або виконував поворот праворуч/ліворуч; наведене суперечить поясненням водія автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо обставин отримання пошкоджень його автомобілем в тій частині, де він показує, що виявив пошкодження вже тільки на парковці, оскільки під час отримання автомобілем пошкоджень водій перебував за кермом автомобіля і здійснював дії по керуванню ним (поворот праворуч/ліворуч);
- на передньому правому крилі пошкодження у вигляді подряпин утворились в результаті контактування з предметом, що мав шорстку поверхню; в результаті цього контактування на крилі утворилася тріщина ( фото 8);
- подряпини і потертості лакофарбового покриття (ЛФП) на задньому лівому крилі і задніх лівих дверях ( фото 4-6) у вигляді трьох горизонтальних смуг, розташованих одна над іншою, мають різне заглиблення і переривистий характер, що свідчить про те, що деформуюче зусилля під час контактування змінювало свою величину, а це з технічної точки зору могло відбутися тільки при русі автомобіля БМВ, причому автомобіль БМВ під час контактування рухався або у режимі заносу або виконував поворот ліворуч; наведене суперечить поясненням водія автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо обставин отримання пошкоджень його автомобілем.
- на передньому лівому крилі помітна глибока подряпина, яка розташована під деяким кутом до опорної поверхні, причому її початок (біля лівої блок-фари) перебуває на більшій висоті від опорної поверхні ніж її кінець ( фото 11); такий характер і розташування цієї подряпини вказує на те, що вона утворилася в результаті контактування із предметом, що мав гострий виступаючий кінець, яких в транспортних засобів немає, і автомобіль БМВ при цьому рухався в загальмованому стані, що суперечить поясненням водія автомобіля ВМВ Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо обставин отримання пошкоджень його автомобілем, тобто він не міг не знати про утворення цієї подряпини як і інших пошкоджень, наведених вище;
- всі інші пошкодження: відшарування ЛФП і точкові пошкодження на кришці багажника (фото 10), точкові пошкодження з лівого боку на задньому бампері (фото 9), подряпини ЛФП з правого боку заднього бамперу (фото 15), зазубини на дисках переднього і заднього правих коліс (фото 16,17) мають експлуатаційний характер.
 
Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Задовольняючи позовні вимоги, посилаючись на ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»  та не приймаючи в якості належного та допустимого доказу висновок експерта за результатами автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 000278/01 від 19 вересня 2019 року суд першої інстанції зазначив, що проведення криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз здійснюється виключно державними спеціалізованими установами, якою ТОВ «Українські незалежні судові експерти» не є. Відтак, суд першої інстанції визнав зазначений висновок неналежним та недопустимим доказом.
 
Проте такий висновок суду зроблений з порушенням норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції не врахував, що висновок автотехнічного та транспортно-трасологічного  дослідження не є висновком експертизи, а є письмовим доказом у розумінні статті 95 ЦПК України, а тому помилково вважав відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування немотивованою та безпідставною. 
 Крім того, відповідно до п. 1.2.2.Інструкції про призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1995 року, у редакції наказу № 1950/5 від 26.12.2012 року,   автотехнічна експертиза та транспортно-трасологічна експертиза належать до інженерно-технічних (інженерно-транспортних), а не криміналістичних експертиз.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною другою цієї статті встановлено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;  2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними  є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги   чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Згідно з преамбулою Закону України «Про судову експертизу» цей Закон визначає правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.
Відповідно до положень цього Закону висновок судової експертизи  та висновок експертного дослідження є окремим документами у сфері досліджень.
Згідно з пунктом 1.3 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (з відповідними змінами та доповненнями) відповідно до чинного законодавства для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи
Підставою проведення  експертного дослідження  є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.
Згідно з п.4.21 вказаної Інструкції експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз. 
 
Скориставшись своїм правом перевірити достовірність відомостей, наданих позивачем,  ПрАТ «СК «Уніка звернувся до  ТОВ «Українські незалежні судові експерти» з метою отримання висновку за результатами проведення відповідного дослідження механізму пошкоджень та встановлення технічної спроможності пояснень водія щодо пригоди.
Відповідно до свідоцтва № 1334 виданого Міністерством юстиції України 24.04.2009 року та дійсного до 20.02.2021 року, Рафалюку Б.І. присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-технічних експертиз за спеціальністю - дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до свідоцтва № 1924 виданого Міністерством юстиції України 20.02.2018 року та дійсного до 20.02.2021 року, Рафалюку Б.І. підтверджено кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-транспортних експертиз за спеціальністю - транспортно-трасологічні дослідження. 
Висновок автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження від 19 вересня 2019 року № 000278/01, складений судовим експертом ТОВ «Українські незалежні судові експерти» Рафалюком Б.І., який має відповідну кваліфікацію з правом проведення зазначеного дослідження, що підтверджується вказаними свідоцтвами (а.с.103), зроблений на самостійне замовлення ПрАТ «СК «Уніка» для встановлення причин та обставин настання страхового випадку, такий висновок відповідає вимогам вказаних нормативних актів, проте не є висновком експертизи, а є належним та допустимим письмовим доказом у цій справі, оскільки містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
 
Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки даному письмовому доказу, не врахував, що позивач не спростував обставини, наведені у висновку автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження від 19 вересня 2019 року № 000278/01, а саме, що  зазначені в акті огляду транспортного засобу - автомобіля BMW Х6, 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 - від 02.08.2019 року та зафіксовані на наведених фотографіях пошкодження автомобіля БМВ розташовані з усіх його сторін і мають різний характер, що свідчить про те, що вони утворилися при контактуванні з різними предметами не одномоментно і не під час однієї пригоди, що мала ознаки страхового випадку; відтак, є підстави технічного характеру стверджувати, що вони мають накопичувальний характер і утворились в процесі експлуатації автомобіля упродовж тривалого часу.
Зазначений висновок позивач не оспорював і клопотання про призначення відповідної судової експертизи не заявляв, тому суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для  визнання заявленої позивачем події страховим випадком та стягнення страхового відшкодування.
Враховуючи висновок автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження № 000278/01 від 19 вересня 2019, та  положення п. 4.1.3 додатку 1 до  договору страхування та п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «Уніка» правомірно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування. 
Отже,  відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування з причин, зазначених у п. 4.1.3. додатку 1 до договору добровільного страхування, а саме, подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку, є обґрунтованою та відповідає нормам Закону України «Про страхування».
Посилання позивача у позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу на висновки Верховного Суду у постановах від 19 грудня 2018 року у справі № 465/118/16-ц, від 25 листопада 2020 року у справі №444/3259/18,  які, на думку позивача, виникли з подібних правовідносин, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки викладені у вказаних постановах спори виникли по інших конкретних страхових випадках ( наїзд на стоячий автомобіль; пожежа), обставини зазначених справ суттєво відрізняються від обставин даної справи.  
Встановивши обставини справи щодо повідомлення позивачем відповідачу (страховику) свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку та те, що позивачем зворотного не доведено, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення  і ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у розмірі 1261 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», яка подана представником Бортник Лесею Вікторівною, - задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року - скасувати та прийняти постанову:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» судові витрати по сплаті судового збору розмірі 1261 грн. 20 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.

 Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 
 
                       Судді:                                                                     Немировська О.В.
                                                                                                         
                                                                                                       Чобіток А.О.