У Х В А Л А  
 
20 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 556/225/20
провадження № 61-5980ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від  13  листопада  2020  року  та  постанову  Рівненського  апеляційного   суду   від  04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить встановити факт що має юридичне значення, а саме факт проживання однією  сім`єю  чоловіка  і  жінки  без  реєстрації  шлюбу  з відповідачем за період з 27 жовтня 2014 року по 30 вересня 2018 року та визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та Ѕ земельної ділянки на якій він розташований.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2007 року по 17 жовтня 2014 року. Від шлюбу у них народилося четверо дітей. Після розірвання шлюбу вона разом з дітьми продовжила проживати з відповідачем однією сім`єю у спірному будинку, будівництво якого розпочалося під час шлюбу, а введення останнього в експлуатацію відбулося після його розірвання. Зазначає, що хоча їхні стосунки з відповідачем не завжди були приязними, проте вони проживали однією сім`єю у спірному будинку до 30 вересня 2018 року. Вони мали спільний бюджет, спільно продовжували будівництво будинку та господарських будівель, були поєднані спільним побутом, а саме: спільне приготування їжі, харчування, ведення домашнього та присадибного господарства. 30 вересня 2018 року відповідач відносно неї вчинив насильство в сім`ї, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. З того часу їхні шлюбні стосунки припинилися, хоча вони і продовжили спільне проживання, проте вели окремі бюджети, харчування, господарство та проживали у окремих кімнатах. Вона, відповідач та їх неповнолітні діти зареєстровані у спірному будинку. Вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 є спільною власністю подружжя, у зв`язку з чим просила задовольнити позов.
Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено.
Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 27 жовтня 2014 року по 30 вересня 2018 року.
Визнано спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними господарськими спорудами АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними господарськими спорудами АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель загальною площею 0,2498 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5620888000:01:002:0021.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 04 березня 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Полюхович О. І. залишено без задоволення, а рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2020 року  залишено без змін.
03 квітня 2021 року  ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 березня 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 
Особою, яка звернулася із касаційною скаргою, виконано вимоги ухвали від 19 квітня 2021 року. 
Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень (пункт перший частини першої статті 389 ЦПК України) зазначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
В касаційній скарзі заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах,  викладеного  у  постанові  Верховного  Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
Касаційна скарга подана в межах строку встановленого статтею 390 ЦПК України та з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 березня 2021 року у даній справі.
Витребувати з Володимирецького районного суду Рівненської області матеріали цивільної справи № 556/225/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                          Є. В. Петров
                                                                                                                                    А. А. Калараш
                                                                                                                                    О. С. Ткачук