запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/342/21	Головуючий у 1-й інстанції Салтан Л.Г.	
Єдиний унікальний №337/799/21	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       05 травня 2021 року                                                 м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , його захисника Івлєва М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Івлєва Михайла Миколайовича на постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06 квітня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 11.02.2021 року об 23 год. 45 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по вул.Новгородській у Хортицькому районі м.Запоріжжя, керував транспортним засобом «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей, що не реагували на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість). Від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
В апеляційній скарзі захисник Івлєв М.М. просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом, оскільки він складений з порушенням вимог ст.254, ст.256 КУпАП. В протоколі не розкрита суть адміністративного правопорушення, взагалі відсутні ознаки сп`яніння, а тому його не можна вважати допустимим доказом. Копія протоколу в порушення вимог Інструкції не була вручена ОСОБА_1 .
Вважає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, перед проведенням огляду вони не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу не надали сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку.
Пояснення свідків також неможна вважати належним доказом, оскільки текст пояснень є аналогічним, вони були залучені після зупинки ОСОБА_1 , а тому не можуть стверджувати, що останній керував транспортним засобом.
Звертає увагу суду, що на відеозапису відсутні докази про роз`яснення ОСОБА_1 права на захист та інших прав, як правопорушнику, передбачених вимогами Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлення у присутності свідків ознак наркотичного сп`яніння, складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вручення ОСОБА_1 направлення на проходження медичного огляду у медичному закладі, вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення та відсторонення ОСОБА_1 від управління транспортним засобом.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Івлєва М.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що від проходження медичного огляду він не відмовлявся, однак не мав можливості залишити службовий автомобіль, тому чекав на приїзд колег, яким писав повідомлення через мобільний зв`язок. Наркотичні засоби не вживав. Поліціанти не дочекалися на приїзд осіб, яким він телефонував, запросили свідків та склали відповідний протокол.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.
Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист, спростовуються наданими матеріалами справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №146510 від 12 лютого 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України; 
- направленням на огляд водія до КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" ЗОР, в якому викладені ознаки наркотичного сп`яніння та зазначено, що огляд у закладі охорони здоров`я не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
У рапорті поліцейського ОСОБА_4 наведена причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Зазначено, що останнього було зупинено за порушення п.8.7.3 е ПДР України, про що було винесено відповідну постанову. Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Зі змісту відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що під час несення служби екіпажем патрульної поліції був зупинений автомобіль «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, виявленим працівником поліції під час спілкування з водієм, що було підставою для вимоги працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі з оформленням відповідного направлення до КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" ЗОР, на що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відповів відмовою.
Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що їх зупинили працівники поліції та запросили бути присутніми при пропозиції водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, при цьому водій поводився зухвало, не зовсім адекватно, нервував. У їхній присутності водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що він відповів категоричною відмовою, при цьому постійно пояснював, що йому треба їхати працювати.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що за порушення правил дорожнього руху по вул. Новгородській у м. Запоріжжі ними було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм останній поводився не зовсім адекватно, його руки тремтіли, обличчя було блідним. Хтось з них за допомогою ліхтарика перевірив реакцію очей на світло та було виявлено, що така реакція відсутня. На водія була винесена постанова за ст.122 КУпАП та накладено штраф. Також водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Водій ОСОБА_1 пояснив, що він наркотичних засобів не вживав та згоден пройти огляд на стан сп`яніння, але зараз йому потрібно працювати. При спілкуванні водій користувався мобільним зв`язком, писав повідомлення. Вони неодноразово пропонували йому пройти такий огляд, на що водій повідомляв, що йому потрібно працювати, а від самого огляду він не відмовляється, однак усі його дії висловлювали небажання проходити такий огляд. При цьому водієві були роз`ясненні його права та те, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння також передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП та буде складено протокол, на що водій відповів, що відмовляється від огляду, при цьому він не просив зачекати на приїзд колег, не скаржився, що не має можливості залишити службове авто, лише пояснював, що він повинен працювати, а огляд пройде вранці. Вони запросили двох свідків, у присутності яких запропонували водієві пройти огляд на стан сп`яніння у нарколога, на що він категорично відмовився, після чого у свідків були відібрані пояснення та складений протокол, який водій відмовився підписати. Вже після складання протоколу на місце приїхали знайомі ОСОБА_1 , але матеріал вже був оформлений. Автомобіль був залишений на місці зупинки, бо його знайомі були тверезі та мали право керування.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №146510 від 12 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, однак від підпису протоколу та отримання його копії відмовився.
Посилання апелянта на те, протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в протоколі незрозуміло викладена суть правопорушення та взагалі відсутні ознаки сп`яніння, є непереконливими та спростовуються наданими матеріалами. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Більш того, в графі «суть адміністративного правопорушення» зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. А тому посилання апелянта на відсутність ознак сп`яніння у протоколі є помилковими. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону є необґрунтованими.
Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає, там більше свідки були допитані судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого на численні пропозиції поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 зазначав, що не відмовляється від його проходження, але йому потрібно працювати. На чергове запитання працівника поліції у присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповів відмовою, після чого працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення.
Посилання апелянта на порушення поліцейськими порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки перед проведенням огляду вони не проінформували ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу не надали сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку, апеляційний суд вважає безпідставними. Огляд особи на стан саме наркотичного сп`яніння, відповідно до Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року, проводиться лише в закладах охорони здоров`я, а не на місці зупинки.
Зазначене узгоджується з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, відповідно до якого у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. У зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, водію було обґрунтовано запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від проходження якого водій відмовився в порушення п.2.5 ПДР України. В такому випадку поліцейський не зобов`язаний роз`яснювати порядок застосування спеціального технічного засобу та на вимогу надавати сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку засобу. До того ж, спеціальний технічний засіб застосовується для визначення рівня алкоголю в крові, проте для встановлення наявності наркотичних речовин в крові існують інші методи дослідження.
Доводи апелянта щодо неналежності та недопустимості як доказу долученого до справи носія інформації у виді DVD-диску не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки даний відеозапис з огляду на ст.251 КУпАП є процесуальним джерелом доказів, на ньому зафіксовано фактичні дані, на основі яких встановлено наявність адміністративного правопорушення і підстав вважати даний доказ недопустимим чи не належним апеляційний суд не вбачає.
Також є безпідставними і посилання апелянта на те, що пояснення свідків неможна вважати належним доказом, оскільки вони були залучені після зупинки транспортного засобу та не можуть стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, через наступне.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується наявними матеріалами справи, а саме відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого після зупинки транспортного засобу за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 . Під час спілкування з працівниками поліції він не заперечував факт керування автомобілем. В судовому засіданні суду першої інстанції та під час апеляційного розгляду останній також не заперечував факт керування. Разом з цим, поясненням свідків є самостійними доказами, якими було засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров я. Зазначені свідки також були допитані судом першої інстанції, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за фактичних обставин, встановлених судом у постанові, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов`язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.
У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Івлєва Михайла Миколайовича залишити без задоволення.
Постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 337/799/21