ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/6491/20	
                                                                                Суддя І інстанції – Максименко Л.Я.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення органу владних повноважень в особі Управління СБ України в Запорізькій області, оформлене наказом начальника УСБУ в Запорізькій області полковника Безрукого Б.В. №541-ос/дск від 26.08.2020 щодо накладення на підполковника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
В обґрунтування позову посилається на відсутність в його діях складу дисциплінарного проступку.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року позовні вимоги було задоволено.
Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції Управління Служби безпеки України в Запорізькій області подало на нього апеляційну скаргу в якій просить  рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що  застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді  суворої догани було правомірним і пропорційним, що підтверджується  документами, долученими до  матеріалів справи. Також зазначає, що  визначення розміру відшкодування  витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та безпідставним, оскільки розмір  витрат не підтверджений належними доказами, оскільки із наданих документів неможливо встановити за надання правничої допомоги у якій саме справі  відповідач має відшкодувати такі витрати. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Управління Служби безпеки України в Запорізькій області підтримав вимоги своєї  апеляційної скарги з викладених у ній підстав, позивач не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування  судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін виходячи з наступного.  
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 2001 року та проходить кадрову військову службу в системі органів Служби безпеки України на посаді заступника начальника режимно-секретного відділу (PCB) УСБУ в Запорізькій області, має військове звання - підполковник.
Наказом начальника УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_2 №541 -ос/дск від 26.08.2020 за допущені порушення вимог статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державних будівельних норм України (планування та забудова території ДБН Б.2.2-12.2019), статті 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (з урахуванням пункту 9 розділу IX) Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців СБ України, затвердженої наказом ЦУ СБ України від 04.02.2016 №45 до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення - сувора догана. 
Передумовою проведення перевірки стало надходження, 23 червня 2020 року на адресу УСБУ в Запорізькій області звернення (вх. № Б-203) громадянина України ОСОБА_3 , в якому останній заявив, що ОСОБА_1 , використовуючи своє службове становище, ігноруючи та порушуючи основний законодавчий документ, в якому прописані правила будівництва об`єктів, займається самоуправством, а саме: почав будівництво 2-х етажного житлового приміщення на відстані 30 см. від його житлового будинку по всій довжині будинку. Дозволу на будівництво та згоди заявника ОСОБА_1 не має (а.с.147). 
Наказом начальника УСБУ в Запорізькій області від 26.06.2020 № 300/ДСК «Щодо призначення службової перевірки» з метою перевірки інформації, викладеної у звернені ОСОБА_3 щодо можливого використання службового становища та порушень вимог чинного законодавства заступником начальника РСВ Управління підполковником ОСОБА_1 призначена службова перевірка (а.с.62).
За результатами проведеної службової перевірки складена доповідна записка, яка затверджена начальником УСБУ в Запорізькій області 23.07.2020 (а.с. 117-119).
В ході службової перевірки посадовими особами УСБУ в Запорізькій області було встановлено, що викладена у зверненні ОСОБА_3 інформація щодо використання ОСОБА_1 службового становища й дискредитації ним звання офіцера підтвердження не знайшла.
Однак, під час службової перевірки було встановлено, що котлован під фундамент для добудови до будинку за адресою АДРЕСА_1 (який належить батькові ОСОБА_4 ) викопаний по всій довжині стіни будинку за адресою: АДРЕСА_2 на відстані 50 см від неї. Проведенням будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 не дотримано мінімально дозволену відстань в 1 метр до сусідньої ділянки в забудованих кварталах, визначену Державними будівельними нормами України (планування та забудова територій ДБН Б. 2.2-12:2019).
Проведення будівельних робіт із порушенням ДБН та непогодження їх проведення із заявником, у тому числі під час особистого спілкування підполковника ОСОБА_1 з ним, призвели до направлення низки заяв (направлення заявником також звернень до міського голови м. Запоріжжя та Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району).
Поряд з цим, комісією встановлено, що ОСОБА_3 також не дотримано норми ДБН, так як стіна його будинку розташована на межі земельної ділянки.
З огляду на викладене, комісією було зроблено висновок, що питання добудови за адресою: АДРЕСА_1 , необхідно врегулювати між сусідами у приватному порядку або через судове рішення.
24.07.2020 до УСБУ в Запорізькій області повторно надійшла заява ОСОБА_3 вх.№Б-276 в якій заявник просив прийняти його особисто з приводу неправомірних, на його думку, дії співробітника УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_1 , пов`язаних з порушенням будівельних норм під час будівництва будинку (а.с.146).
Відповідно до наказу начальника УСБУ в Запорізькій області полковника       ОСОБА_2 від 04.08.2020 № 361/ДСК, було проведено службову перевірку щодо можливих неправомірних дій співробітника УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_1 , пов`язаних з порушенням будівельних норм під час будівництва будинку (а.с.120).
За результатами службової перевірки, оформленої доповідною запискою та затвердженою начальником 25.08.2020 (а.с.139-142), було встановлено, що будівельні роботи - добудова до будинку за адресою АДРЕСА_1 (який належить батькові ОСОБА_4 та в якому прописана його дружина ОСОБА_5 ) проводяться на відстані 50 см та по всій довжині стіни будинку за адресою: АДРЕСА_2 (який належить заявникові).
Проведення будівельних робіт членами родини ОСОБА_1 без отримання дозвільних документів та з порушенням ДБН й непогодження їх проведення із заявником, у т.ч. під час особистого спілкування підполковника ОСОБА_1 з ним, призвели до інформаційного розповсюдження вказаної ситуації в м. Запоріжжя (направлення заявником звернень до Запорізької місцевої прокуратури № 2, міського голови м. Запоріжжя, Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району), що у свою чергу негативно вплинуло на імідж УСБУ в Запорізькій області.
На підставі викладеного, за результатами службової перевірки комісія дійшла висновку про наявність в діях підполковника ОСОБА_1 порушень вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Державних будівельних норм України, Статутів ЗС України та нормативно-правового акту СБ України.
Задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення службового розслідування відповідачем не доведено в установленому законом порядку порушення позивачем вимог статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державних будівельних норм України (планування та забудова території ДБН Б.2.2-12.2019), статті 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (з урахуванням пункту 9 розділу IX) Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців СБ України, затвердженої наказом ЦУ СБ України від 04.02.2016 №45.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 року № 2229-ХІІ (далі по тексту - Закон України №2229-ХІІ) визначено, що Служба безпеки України - є державним правоохоронним органом спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.
Статтею 19 Закону України №2229-ХІІ визначено, що кадри Служби безпеки України складають, зокрема, співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.
Відповідно до ст. 20 ч. 1 Закону України №2229-ХІІ умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України “Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України”.
Відповідно до п. 1, п. 2 розділу 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.    
Пунктами 83, 84 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Підстави, порядок призначення та проведення службових розслідувань і службових перевірок стосовно військовослужбовців Служби безпеки України (далі - СБУ), оформлення таких розслідувань та перевірок і прийняття за ними рішень визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженою наказом Центрального управління Служби безпеки України 04.02.2016 №45 (далі – Інструкція).
Відповідно до ст. 2 розділу І Інструкції службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цієї Інструкції з метою перевірки інформації про вчинення дисциплінарного правопорушення,   з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни.
Статтями 1-4, 7, 9-10, 11-12 розділу IX Інструкції (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що з метою перевірки інформації про вчинення дисциплінарного правопорушення,   з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни   може проводитися службова перевірка.
Під час службової перевірки встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) вчинення дисциплінарного правопорушення або порушення виконавської дисципліни; розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки, які військовослужбовцем не виконані або виконані неналежно.
У разі необхідності уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, за фактом якого проведено службову перевірку, та ступеня вини військовослужбовця за результатами службової перевірки може бути проведено службове розслідування.
Службова перевірка проводиться за рішенням начальника підрозділу, органу, закладу та установи СБУ.
Інші службові особи можуть звертатись з клопотанням за підпорядкованістю про призначення службової перевірки.
Про призначення службової перевірки видається наказ або розпорядження, у якому зазначаються відомості про службових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мету та дату завершення.
Строк проведення службової перевірки не може перевищувати 30 календарних днів.
Початок службової перевірки визначається датою підписання наказу чи розпорядження про її призначення.
Завершення службової перевірки визначається датою прийняття рішення за її результатами.
Проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділом V цієї Інструкції, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.
Результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я службової особи, яка призначила перевірку, та підписуються службовою особою, яка провела її одноособово, або головою комісії.
У доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, здійснені заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття службовою особою, яка призначила перевірку, законного рішення.
Результати службової перевірки доводяться до відома військовослужбовця під підпис з доповідною запискою, складеною за її результатами.
За результатами службової перевірки, оформленої доповідною запискою та затвердженою начальником 25.08.2020 (а.с.139-142), було встановлено, що будівельні роботи - добудова до будинку за адресою АДРЕСА_1 (який належить батькові ОСОБА_4 та в якому прописана його дружина ОСОБА_5 ) проводяться на відстані 50 см та по всій довжині стіни будинку за адресою: АДРЕСА_2 (який належить заявникові).
Проведення будівельних робіт членами родини ОСОБА_1 без отримання дозвільних документів та з порушенням ДБН й непогодження їх проведення із заявником, у т.ч. під час особистого спілкування підполковника ОСОБА_1 з ним, призвели до інформаційного розповсюдження вказаної ситуації в м. Запоріжжя (направлення заявником звернень до Запорізької місцевої прокуратури № 2, міського голови м. Запоріжжя, Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району), що у свою чергу негативно вплинуло на імідж УСБУ в Запорізькій області.
Суд першої інстанції вірно звернув увагу на той факт, що наявність порушень вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було встановлено безпосередньо посадовими особами відповідача шляхом виїзду до місця проведення будівельних робіт (довідка від 21.08.2020) та на підставі відповіді Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області.
З листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (вх. №2 700Інт від 19.08.2020) на запит Управління (№2 59/8-286Інт від 05.08.2020) щодо надання інформації стосовно будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що відповідно до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного та декларативного характеру на початок виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вказаною адресою.
У листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області також зазначено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно Із законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до   Закону України   «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 ст. 6 вказаного Закону визначено, що до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:
1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;
2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Виходячи з аналізу зазначених правових норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що  УСБУ в Запорізькій області, не наділено повноваженнями на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду та відповідно на встановлення порушень вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому встановлення порушень вимог цього Закону здійснено з перевищенням наданих йому повноважень. 
Право власності на  житловий будинок загальною площею 35 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 (батько позивача), крім того земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1 позивачу не належить.
Будь-якого документального підтвердження вчинення будівництва саме позивачем із порушенням норм законодавства, під час службової перевірки не встановлено. 
Відповідно до ст. 49 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Матеріали службової перевірки не містять доказів про порушення позивачем вимог ст. 49 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ. 
Крім того як вірно зазначив суд першої інстанції стаття 49 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ також не містить обов`язку військовослужбовця нести відповідальність за дії своїх рідних. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність з боку позивача порушень вимог статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державних будівельних норм України (планування та забудова території ДБН Б.2.2-12.2019), статті 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (з урахуванням пункту 9 розділу IX) Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців СБ України, затвердженої наказом ЦУ СБ України від 04.02.2016 №45, , що є підставою для визнання оскаржуваного наказу протиправним та його скасування.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З метою отримання професійної правничої допомоги 21.08.2020 між адвокатом Луговим Б.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 166 (а.с.20).
Відповідно до п. 1.1 договору адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
Додатком № 1 до договору сторонами погоджено розмір ставок адвокатської винагороди / гонорару.
Сторонами підписані акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)№0005 від 14.09.2020 на суму 1600 грн. (усна консультація – 200 грн., складання позовної заяви – 900грн., складання клопотання про витребування доказів – 500грн.), акт №0006 від 20.10.2020 на суму 1200 грн.(участь у судовому засіданні 19.10.2020), акт № 0008 від 04.11.2020 на суму 2400 грн. (ознайомлення з матеріалами справи – 600 грн., підготовка відповіді на відзив – 600 грн., участь у судовому засіданні 03.11.2020 – 1200 грн.), акт №0011 від 02.12.2020 на суму 1200 грн. (участь у судовому засіданні 02.12.2020) та акт № 0014 від 23.12.2020 на суму 1200 грн. (участь у судовому засіданні 23.12.2020).
На оплату наданих послуг адвокатом виставлено рахунки-фактури №СФ-00005 від 14.09.2020, № СФ-00006 від 19.10.2020, №СФ-00008 від 04.11.2020, № СФ-00011 від 02.12.2020 та №СФ-00014 від 22.12.2020.
Оплата наданих правничих послуг здійснена позивачем згідно з квитанцій № 24 від 14.09.2020, №6 від 29.10.2020, №47 від 11.11.2020, №1 від 04.12.2020 та від 22.12.2020.
Частково задовольняючи вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив  з того, що участь у судовому засіданні 03.11.2020 адвоката позивача не підтверджена, оскільки протокольною ухвалою суду від 19.10.2020 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 04.11.2020, а не до 03.11.2020, крім того 04.11.2020 без участі сторін підготовче засідання відкладено до 02.12.2020.
Акти  прийому-передачі  виконаних робіт (наданих послуг) містять послання на справу № 280/6491/20, що спростовує доводи  апелянта про  неможливість  ідентифікувати  справу у  якій надається   професійна правнича допомога.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, погоджується з висновками суду першої інстанції, що співмірною сумою до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є 6400 грн.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, в рішенні суду першої інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі. 
В повному обсязі постанова складена 04 червня 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник