Справа № 161/17010/20  Провадження №33/802/74/21 	Головуючий у 1 інстанції:Крупінська С. С. 	
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Лавренчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Даною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.
Згідно з постановою ОСОБА_1  визнано винним за те, що він 17.10.2020 о 20 год 37 хв у м. Луцьку, на пр.-ті Перемоги, керував транспортним засобом, марки «SKODA FABIA» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Лавренчук О.В. вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, оскільки він звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у судових засіданнях. Вказує на те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недопустимими доказами, оскільки пояснення вказані особи написані на заздалегідь заготовлених бланках, і в них лише зазначений факт відмови від проходження освідування на стан сп`яніння, при цьому не вказано наявність ознак алкогольного сп`яніння. Крім того, вказані свідки не були безпосередньо допитані під час розгляду справи. Також зазначає, що поліцейськими було порушено процедуру освідування, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський в установленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Лавренчука О.В., який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 взагалі не повідомлявся Луцьким міськрайонним судом Волинської області про час та місце розгляду справи 10 грудня 2020 року щодо нього. 
Крім того, захисник Лавренчук В.В. звертався до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.
При цьому суддя розглянув справу без участі ОСОБА_1 ..
За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи Луцьким міськрайонним судом Волинської області, клопотання захисника Лавренчкка В.В. про відкладення розгляду справи задоволено не було, а справу розглянуто і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності, при цьому були порушені вимоги ч.1 ст.268 КУпАП та права ОСОБА_1 , приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року та прийняття нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, та відновити порушені права ОСОБА_1 .
Згідно положень статей 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду доказами.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_1 17.10.2020 о 20 год 37 хв у м. Луцьку, на пр.-ті Перемоги, керував транспортним засобом, марки «SKODA FABIA» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю доведена дослідженими під час апеляційного розгляду доказами у справі, які ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони.
Положення пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, регламентують, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 344995 від 17 грудня 2020 року (а.с.1), який складений поліцейським відносно водія  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в присутності двох свідків, які своїми підписами у протоколі засвідчили відповідні обставини, зафіксовано ознаки сп`яніння останнього: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка що не відповідає обстановці, а також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 червня 2020 року стверджується, що водій ОСОБА_1 у їхній присутності відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку (а.с.4-5). 
Підстав не довіряти поясненням вказаних свідків в апеляційного суду немає.
З диску із відеозаписами з бодікамер поліцейських, який міститься у матеріалах справи (а.с.8), вбачаються детальні обставини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, повністю зафіксовано як працівник поліції, в присутності двох свідків, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння у  ОСОБА_1 , запропонував останньому пройти огляд, однак  ОСОБА_1  відмовився від проходження такого огляду. 
Таким чином, доводи захисника в апеляційні скарзі про недотримання працівниками поліції порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а також порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені та проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисником під час розгляду справи в апеляційній інстанції.
На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст.130 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
Між тим, апеляційний суд позбавлений законної можливості накладати адміністративне стягнення поза межами, встановленого Законом строку. 
Відповідно до приписів ч.2 ст.38 КУпАП (в редакції на момент вчинення правопорушення), якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Згідно з вимогами п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
Враховуючи те, що правопорушення було вчинене та виявлене 17 жовтня 2020 року та ще до надходження даної справи до апеляційного суду закінчились строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , провадження у справі щодо нього необхідно закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП – у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Лавренчука О.В. – задовольнити частково.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року – скасувати та прийняти нову постанову, якою  ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та закрити провадження щодо нього у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду                          В.П. Денісов