ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/2153/20

     Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва     І.М. ( доповідач )
суддів:                       Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства “Адам” 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2020 р. 
(суддя Дроздова С.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 30.12.2020 р.)
у справі
за позовом: 
Заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області    
( Запорізька область, м. Енергодар ) 
в інтересах держави 
в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької обласної державної адміністрації 
( м. Запоріжжя )
до відповідача: Приватного підприємства “Адам” 
( Запорізька область, Василівський район, м. Василівка )
про зобов`язання повернути водний об`єкт загальнодержавного значення площею 86,00 гектарів та земельну ділянку водного фонду під водним об`єктом площею 86,00 гектарів  

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст позовних вимог

Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької обласної державної адміністрації до Приватного підприємства “Адам” про: зобов`язання Приватного підприємства “Адам” повернути водний об`єкт загальнодержавного значення - рибогосподарську технологічну водойму, нагульний ставок площею водного дзеркала 86,00 га в руслі річки Карачокрак в акваторії Василівської затоки Каховського водосховища Запорізької області, що розташована на території Василівської міської ради Запорізької області на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації; зобов`язання Приватного підприємства “Адам”  повернути земельну ділянку водного фонду державної форми власності загальною площею 86,00 га, яка знаходиться під водним об`єктом загальнодержавного значення - рибогосподарською технологічною водоймою, нагульним ставком площею водного дзеркала 86,00 га в руслі річки Карачокрак в акваторії Василівської затоки Каховського водосховища Запорізької області, що розташована на території Василівської міської ради Запорізької області на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації (пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107, ЄДРПОУ: 00022504).
 Прокурор свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. 14 Закону України “Про аквакультуру”, ст. ст. 47, 51 Водного кодексу України, ПП “Адам” протягом двох років використовує водний об`єкт в порушення вимог чинного законодавства, на підставі Режиму рибогосподарської експлуатації, який погоджений Відповідачу Управлінням Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області та Державним агентством рибного господарства України. Підставою для представництва інтересів держави у вказаних правовідносинах є порушення законних інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища. 
Відповідач заперечив проти позову, пославшись на те, що ПП “Адам” реалізовує право користування водними біоресурсами як об`єктом права власності Українського народу відповідно до вимог Закону № 3677- VI та Закону України “Про тваринний світ” - використовує водні біоресурси, які перебувають у стані природної волі в порядку їх спеціального використання - відповідно до погодженого Режиму та за дозволом № 110-0724-2018/ЗП на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) від 25.04.2018 р., виданого територіальним підрозділом центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства. ПП “Адам” має право власності на водні біоресурси, добуті у порядку, встановленому законом, а також на доходи від їх реалізації - на вилучені у порядку спеціального використання водні біоресурси з моменту їх потрапляння в знаряддя лову, на розведені у штучно створених умовах (вселені) - з моменту отримання документів, які засвідчують законність їх набуття. Фактів не дотримання ПП “Адам” режиму охорони прибережних захисних смуг навколо водойми у позовній заяві не представлено. Вимоги позовної заяви Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорозької обласної державної адміністрації містяться на хибній уяві про тотожність вимог при використання водних біоресурсів в порядку їх спеціального використання у спеціальних товарних рибних господарствах та використання водних біоресурсів, які перебувають у межах ізольованих природних або штучно створених водних об`єктів, наданих у користування для потреб аквакультури. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що діяльність ПП “Адам” як користувача водних біоресурсів загальнодержавного значення у порядку їх спеціального використання не регламентуються нормами Закону України “Аквакультуру”, що у свою чергу, не передбачає оформлення права користування рибогосподарським водним об`єктом (його частиною). Право користування водами частини рибогосподарського водного об`єкту загальнодержавного значення, землями водного фонду набуто ПП “Адам” у відповідності до ст. 68 Водного Кодексу України, ст. 17 Закону України “Про тваринний світ”, ст. 34 Закону № 3677-VI. Не будучі суб`єктом правовідносин у сфері земельного та водного законодавства ПП “Адам” не несе зобов`язань по поверненню водного об`єкту та земельної ділянки водного фонду на користь держави, оскільки відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини щодо цих об`єктів державної власності з ПП “Адам” не укладено.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.12.2020 р. позовні вимоги  задоволено - зобов`язано Приватне підприємство “Адам” повернути водний об`єкт загальнодержавного значення - рибогосподарську технологічну водойму, нагульний ставок площею водного дзеркала 86,00 га в руслі річки Карачокрак в акваторії Василівської затоки Каховського водосховища Запорізької області, що розташована на території Василівської міської ради Запорізької області на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Зобов`язано Приватне підприємство “Адам”  повернути земельну ділянку водного фонду державної форми власності загальною площею 86,00 га, яка знаходиться під водним об`єктом загальнодержавного значення - рибогосподарською технологічною водоймою, нагульним ставком площею водного дзеркала 86,00 га в руслі річки Карачокрак в акваторії Василівської затоки Каховського водосховища Запорізької області, що розташована на території Василівської міської ради Запорізької області на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації.
Рішення суду мотивоване тим, що водосховище комплексного призначення та його затоки можуть використовуватися лише громадянами для суспільних потреб та оздоровлення, а не приватним підприємством для здійснення рибного промислу та ведення господарської діяльності. Матеріали справи підтверджують факт використання ПП “Адам” водойми акваторії Василівської затоки Каховського водосховища.
Щодо представництва інтересів держави в суді Прокурором, суд першої інстанції послався на те, що Енергодарською місцевою прокуратурою Запорізької області встановлено причини та достатні підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації, в порядку визначеному чинним законодавством. Так, підставою для здійснення представництва інтересів держави у вказаних правовідносинах є порушення законних інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища. У даному випадку прокурор звертається до суду із цим позовом в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації, як розпорядника земель водного фонду та водного об`єкту.
При цьому, Запорізька обласна державна адміністрація у листі від 22.06.2020 р. повідомила, що не володіє інформацією про діяльність ПП “Адам” на вказаному об`єкті, що підтверджує факт не обізнаності Запорізької обласної державної адміністрації про порушення інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища та про неналежне здійснення Запорізькою обласною державною адміністрацією захисту законних інтересів держави. Вищевказане суперечить державній політиці у сфері земельних відносин та відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” є підставою для здійснення органами прокуратури захисту інтересів держави в суді.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду,  Приватне підприємство “Адам” звернулося до Центрального апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2020р. у справі №908/2153/20, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Одночасно в апеляційній скарзі Скаржник просить суд  про поновлення строку на подання апеляційної скарги. В обгрунтування свого клопотання Скаржник посилається на те, що повний текст оскаржуваного рішення ним отримано лише 14.01.2021 р.

4.Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

  Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що висновки викладені у рішенні господарського суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим документам, неповно та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, на підставі чого судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права.
  Водночас, на думку Скаржника, матеріали даної справи не містять, а судовим рішенням не визначено, доказів, в частині самовільного зайняття, не повернення водного об`єкту, не законного заволодіння/використання водної-земельної ділянки Відповідачем.
   При цьому Скаржник зазначає, що Відповідач як суб`єкт рибного господарства, здійснює рибогосподарську діяльність у рибогосподарському водному об`єкті, відповідно до погодженого в установленому порядку Режиму рибогосподарської експлуатації водного об`єкта, яким, у відповідності до розробленого науково-біологічного обгрунтування, встановлено на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення водних біоресурсів, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання водних біоресурсів рибогосподарського водного об`єкта ( його частини ) та провадить діяльність, яка включає комплекс заходів, основною метою яких є підвищення рибоиродуктивності рибогосподарського водного об`єкта ( його частини ) шляхом штучного відтворення водних біоресурсів, а також шляхом збереження та раціонального використання видів водних біоресурсів, які раніше перебували у рибогосподарському водному об`єкті ( його частині ) - спеціальне товарне рибне господарство.
    Скаржник наголошує на тому, що не будучі суб`єктом правовідносин у сфері земельного та водного законодавства, Відповідач не несе зобов`язань по поверненню водного об`єкту та земельної ділянки водного фонду на користь держави, оскільки відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини щодо цих об`єктів державної власності з Відповідачем не укладено.
  Скаржник вважає, що обставини встановлені спірним судовим рішенням протирічать фактичним обставинам справи, в частині не повернення Відповідачем водного об`єкту, самовільного зайняття водного об`єкту, необхідності захисту водного об`єкту з боку прокуратури від Відповідача, що дає належне право Відповідачу звернутись з даною апеляційною скаргою, а апеляційному суду прийняти рішення, про скасування судового рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову Позивачу у задоволені позову.

5.Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, Запорізька обласна державна адміністрація повністю погоджується із вищевказаним судовим рішенням, яким позов заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області було задоволено.
Зокрема, Позивач посилається на те, що Енергодарською місцевою прокуратурою Запорізької області встановлено, що за межами м. Василівка Василівського району Запорізької області знаходиться водний об`єкт комплексного призначення загальною площею 86,00 га, у т.ч., площею водного дзеркала 86,00 га, користування яким для потреб рибогосподарської експлуатації здійснює Приватне підприємство «Адам».
Крім того, Позивач зазначає про те, що Запорізька обласна державна адміністрація як суб`єкт владних повноважень, виконує контролюючі функції щодо спірного об`єкту, її права були порушені самовільним зайняттям Відповідачем водного об`єкту загальнодержавного значення площею 86,00 гектарів та земельної ділянки  водного фонду під водним об`єктом державної форми власності площею 86,00 гектарів.
     Від Заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області    надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Прокурор не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
          Зокрема, Прокурор посилається на те, що Відповідач дійшов хибного висновку, що не є суб`єктом правовідносин у сфері водного та земельного законодавства, а отже немає підстав для повернення водного об`єкту та земельної ділянки водного фонду.
       Крім того, у відзиві Прокурор посилається на те, що матеріалами справи підтверджено, що ПП «Адам» здійснює підприємницьку діяльність в акваторії Василівської затоки Каховського водосховища, що доводить факт використання водного об`єкту площею 86 га та земельної ділянки водного фонду площею 86 га. Зазначений факт не заперечується Відповідачем в апеляційній скарзі.
       Прокурор також вказує на те, що ПП «Адам» не може використовувати для здійснення підприємницької діяльності Каховське водосховище, яке відносяться до земель водного фонду загальнодержавного значення, і є водосховищем комплексного призначення. Аналогічного висновку щодо протиправного використання водного об`єкту комплексного призначення на підставі Режиму рибогосподарської експлуатації дійшов Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 р. у справі № 923/213/18.
       Крім того, Прокурор зазначає про те, що використання водного об`єкту комплексного призначення на підставі Режиму рибогосподарської експлуатації водойми заборонено. Враховуючи, що ПП «Адам» здійснює підприємницьку діяльність в акваторії Василівської затоки Каховського водосховища, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується Відповідачем, останній повинен повернути водний об`єкт комплексного призначення та земельну ділянку під ним на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації.

6.   Рух справи в суді апеляційної інстанції
Автоматичною системою  документообігу для вирішення питання про призначення справи до розгляду визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В..
       Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2021 р. поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства “Адам”. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 09.03.2021 р.. 
        Від Запорізької обласної державної адміністрації до суду надійшла заява  про участь її представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних  засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи  "EasyCon".
     Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.03.2021 р. судове засідання у справі № 908/2153/20, призначене на 09.03.2021 р., вирішено провести з Запорізькою обласною державною адміністрацієюв приміщенні  Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення  суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon". 
       Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2021 р. по справі оголошено перерву до 08.04.2021 р..
        Від Запорізької обласної державної адміністрації до суду надійшла заява  про участь її представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Найближчими судами, до яких може прибути представник позивача для участі судому засіданні в режимі відеоконференції є: Господарський суд Запорізької області та Жовтневий районний суд м. Запоріжжя. 
 Розпорядженням керівника апарату суду від 07.04.2021 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.
 Автоматичною системою  документообігу  для  розгляду заяви про призначення судового засідання в режимі відеоконференції тощо визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М., у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.
           Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2021 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М., судове засідання у справі № 908/2153/20 вирішено провести 13.04.2021 р. в режимі відеоконференції. Забезпечити проведення відеоконференції за участю представника  Запорізької обласної державної адміністрації з Центральним  апеляційним господарським судом 13.04.2021 р. доручено Господарському суду Запорізької області. 
            Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021 р.,колегією суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М., апеляційну скаргу Приватного підприємства “Адам” на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2020 р. у справі № 908/1304/19 прийнято до свого провадження.
        Від  Запорізької обласної державної адміністрації, електронною поштою до суду надійшла заява про розгляд справи без участі її представника. 
    У судовому засіданні 13.04.2021 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.Встановлені судом обставини справи

01.12.2010 р. між ДП “Укрриба”  ( Замовник ) та ПП “Адам” ( Зберігач ) укладено Договір зберігання з правом користування № 30/10, відповідно до п. 1.1 якого Замовник передає, а Зберігач приймає на зберігання з правом користування згідно Акту приймання-передачі, нерухоме державне майно – гідротехнічні споруди рибницьких ставів, яке обліковується на балансі ДП “Укрриба” на праві господарського відання згідно Додатку № 1 (Акт приймання-передачі державного майна, що є невід`ємною частиною договору) та розташоване за адресою: Запорізька область, м. Василівка.
Згідно акту приймання-передачі до вказаного договору, ПП “Адам” передане нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибацьких ставів, яке обліковується на балансі ДП “Укрриба” на праві господарського відання згідно Додатку № 1 ( Акт приймання-передачі державного майна, що є невід`ємною частиною договору ) та розташоване за адресою: м. Василівка, Запорізька область.
 Відповідно до п. 9.14 договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 01.12.2020 р..
Згідно з інформацією Управління Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області від 08.05.2020 р. № 2-3-9/1820-20, ПП “Адам” використовує технічну водойму нагульного ставка в руслі р. Карачокрак загальною площею 86,00 га на підставі Режиму рибогосподарської експлуатації водойми акваторії Василівської затоки Каховського водосховища, погодженого 05.09.2013 р. Управлінням Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області та Державним агентством рибного господарства України з терміном дії з 05.09.2013 р. по 31.12.2022 р..
Як вбачається з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Приватне підприємство “Адам” здійснює господарську діяльність за кодами КВЕД: 01.47 Розведення свійської птиці, 03.12 Прісноводне рибальство, 03.21 Морське рибництво (аквакультура).
Згідно інформації Управління Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області, упродовж 2018 року Приватне підприємство “Адам” виловлено 1,475 тони риби, у 2019 році - 1,853 тони риби, станом на 31.05.2020 р. вилов склав 0,2 тони. У 2018 році ПП “Адам” у водойму СТРГ вселено 0,0198 млн. екз. водних біоресурсів. У 2019 -2020 роках роботи з відтворення не здійснювались.
 Відповідно до інформації Василівської районної державної адміністрації від 16.06.2020 № 13-13/01-40, відповідно до паспорту річки Карачокрак, який виготовлено Державним регіональним проектно-вишукувальним інститутом “Запоріжгідроводгосп” у 2006 році, відповідна річка впадає до затоки Каховського водосховища біля с. Підгірне Василівського району Запорізької області. Водний об`єкт згідно картографічних матеріалів відноситься до затоки Каховського водосховища. Разом з тим, Василівська затока є частиною Каховського водосховища.
На лист від 10.06.2010 р. № 32/2-3409 вих. 20 Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ( відсутній в матеріалах справи ) щодо надання інформації про Васильковську затоку Каховського водосховища в Запорізькій області  та її використання з метою штучного розведення, вирощування водних біоресурсів і їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах ПП «Адам» обласна державна адміністрація  в листі від 22.06.2020 р. № 05836/08-46  повідомила про таке. Відповідно до п. 3 ст. 5 Водного кодексу України поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків, належать до водних об`єктів загальнодержавного значення. Відповідно, Каховське водосховище (у тому числі Василівська затока) є об`єктом загальнодержавного значення. Каховське водосховище є водосховищем комплексного призначення і відповідно до ст. 51 Водного кодексу України не може надаватися у користування на умовах оренди для здійснення підприємницької діяльності.
Також, обласна державна адміністрація повідомила, що не укладала договори оренди водного дзеркала Васильковської затоки Каховського водосховища та не надавала у постійне користування земельні ділянки під водою або прибережними захисними смугами. Інформація щодо діяльності ПП «Адам» на вищезгаданому водному об`єкті до обласної державної адміністрації не надходила.
Пославшись на те, що органом, уповноваженим розпоряджатись водними об`єктами та землями водного фонду на території Запорізької області, є Запорізька обласна державна адміністрація, яка згідно листа від 22.06.2020 р. не володіє інформацією про діяльність ПП “Адам” на вказаному об`єкті, що підтверджує факт не обізнаності Запорізької обласної державної адміністрації про порушення інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища та про неналежне здійснення Запорізькою обласною державною адміністрацією захисту законних інтересів держави, що за твердженням Прокурора  суперечить державній політиці у сфері земельних відносин та відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” та є підставою для здійснення органами прокуратури захисту інтересів держави в суді, Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до суду з вказаним позовом.
8. Оцінка аргументів учасників справи і   висновків суду першої інстанції.
        Представники Відповідача, які були присутні в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі. 
     Присутній в судовому засіданні представник Прокурора заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі.
 Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Прокурора та Відповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи,  колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду скасуванню, виходячи з наступного.
        Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
       Згідно з пунктом 3 частини 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до частини 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з частиною 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
При цьому обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.
Частинами 1, 3 статті 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Водночас, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.
Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
З огляду на викладене, враховуючи роль прокуратури у демократичному суспільстві та необхідність дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).
Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.
Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (частини 3, 4 статті 53 ГПК України, частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Сама по собі обставина не звернення позивача/позивачів з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом/органами своїх функцій із захисту інтересів держави.
При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.
У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві права" передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
При цьому, на сьогодні однозначною є практика ЄСПЛ, яка відстоює позицію про можливість участі прокурора у справі тільки за наявності на це підстав.
Отже, з урахуванням вище викладеного, у розумінні положень статей 73, 76, 77 ГПК України прокурор, звертаючись з позовом у справі, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.
Колегія суддів звертає увагу на те, що саме лише посилання Прокурора у позовній заяві на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзаца 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (відповідний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 911/1497/18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки: "Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту ( зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави ), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".
Верховний Суд констатує, що обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах.
При цьому, з висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у підпунктах 76-81 постанови від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18, слідує, що для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.
Дотримання порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" надає можливість спростувати стверджуване порушення інтересів держави або самостійно звернутись до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15.12.2020 р. у справі  №   904/82/19, від 19.01.2021 р. у справі №   904/71/19,  від 02.02.2021 р. у справі №  904/75/19, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаних висновків у даній справі, оскільки рішення суду першої інстанції не містить обґрунтованих висновків щодо дотримання Прокурором передбаченої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури.
Колегія суддів звертає увагу, що місцевим господарським судом викладено доводи Прокурора, що необхідність захисту інтересів держави Прокурор аргументував тим, що Запорізька обласна державна адміністрація, яка є органом, уповноваженим розпоряджатись водними об`єктами та землями водного фонду на території Запорізької області, не володіє інформацією про діяльність ПП “Адам” на вказаному об`єкті, що підтверджує факт не обізнаності Запорізької обласної державної адміністрації про порушення інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища та про неналежне здійснення Запорізькою обласною державною адміністрацією захисту законних інтересів держави, що суперечить державній політиці у сфері земельних відносин та відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” і є підставою для здійснення органами прокуратури захисту інтересів держави в суді.
Між тим, як свідчить зміст оскаржуваного рішення, обставини дотримання Прокурором процедури, передбаченої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", місцевим господарським судом досліджені не були, висновків стосовно дотримання вказаних вимог оскаржене рішення не містить.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що  Енергодарською місцевою прокуратурою Запорізької області встановлено причини та достатні підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації, в порядку визначеному чинним законодавством, оскільки Прокурором на час звернення з відповідним позовом не доведено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді.
Як зазначалося раніше - достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва Прокурора є встановлення факту не звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави, протягом розумного строку після отримання повідомлення Прокурора надісланого в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
В якості доказу дотримання Прокурором порядку повідомлення, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", суду наданий лист від 17.08.2020 р. № 32/1-4973вих-20 адресований Запорізькій обласній державній адміністрації, про наявність підстав для представництва інтересів у суді. 
Проте, матеріали справи не містять доказів відправки вказаного повідомлення на адресу Запорізької обласної державної адміністрація, представник якої у судовому засіданні повідомив про отримання повідомлення разом з позовною зпявою Прокурора.
Разом з тим, не дочекавшись відповіді зазначеного органу на звернення Прокурора протягом розумного строку, Заступник керівника Енергодарською місцевою прокуратурою Запорізької області 21.08.2020 р. звертається до Господарського суду Запорізької області з позовом в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації.
При цьому, судом апеляційної інстанції критично оцінюється твердження Прокурора з якими погодився суд першої інстанції, про неналежне здійснення Запорізькою обласною державною адміністрацією захисту законних інтересів держави лише з підстав не володіння інформацією про діяльність ПП “Адам” на вказаному об`єкті та не обізнаності про порушення інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, виходячи із змісту листа обласної державної адміністрації  від 22.06.2020 р. № 05836/08-46 ( на який посилається Прокурор ).
Отже, ані лист обласної державної адміністрації  від 22.06.2020 р. № 05836/08-46, ані надіслане на адресу Позивача разом з позовом повідомлення від 17.08.2020 р. № 32/1-4973вих-20   – не є підставою, передбаченою ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", якою Прокурор фактично надає відповідному органу  можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом подання позову або аргументованого повідомлення Прокурора про відсутність такого порушення. 
Не дотримання Прокурором порядку повідомлення, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", згідно висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у підпунктах 76-81 постанови від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 - не підтверджує наявність підстав для представництва Прокурора інтересів держави в суді, а також  не здійснення або неналежним чином здійснення компетентний орган захисту інтересів держави в суді.
Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень     пункту     2 ч. 1 ст. 226 ГПК України ( висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у п. 83 постанови від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 ).
Отже, доводи заявника апеляційної скарги в частині порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанції під час прийняття оскаржуваного процесуального документу щодо недоведеності підстав для представництва Прокурором інтересів держави у цьому випадку, знайшли своє підтвердження.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Так само і частиною 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Вказані норми не є суто декларативними - їх необхідно розуміти не лише як положення законодавства, які надають особам безумовне право подавати апеляційну скаргу на рішення судів, які розглянули відповідну справу як суди першої інстанції, але і враховувати, що вони визначають принципи самого судочинства, які покладають на суд певні обов`язки з розгляду таких скарг і перегляду відповідних судових рішень (з урахуванням обмежень інстанційного перегляду).
Зокрема, частина 1 ст. 269 ГПК України визначає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому законодавець у ст. 282 ГПК України закріпив, що постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням: а) встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; б) доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; в) мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу; г) чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.
Відповідно до положень ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення господарського суду має ґрунтуватись на оцінці наданих учасниками справи доказів в підтвердження своїх вимог або заперечень, та на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча поняття "обґрунтованого" рішення не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент учасників справи, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення, проте суд у будь-якому випадку, навіть без відображення окремих аргументів у своєму рішенні (якщо він вважає їх такими, що не впливають на правильне рішення спору або не відносяться до суті справи), повинен, під час розгляду справи, надати оцінку всім аргументам учасників справи в силу імперативних приписів статті 236 ГПК України, особливо тим, оцінка яких є необхідною для правильного вирішення спору.
Враховуючи викладене та беручи до уваги передбачені ГПК України межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у даній справі підлягає скасуванню, а позовна заяву, подана Заступником керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької обласної державної адміністрації  підлягає залишенню без розгляду відповідно до положень     пункту     2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
 З огляду на викладене, апеляційна скарга Приватного підприємства “Адам” підлягає частковому задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
           
Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Адам” задовольнити частково. 

Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2020 р. у справі № 908/2153/20 скасувати.  

Позовну заяву залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

           Повний текст постанови складено  19.04.2021 р.

Головуючий суддя          І. М. Кощеєв

Суддя          I. Л. Кузнецова

Суддя                                                                                           І. М. Подобєд