Ухвала
13 травня 2021 року
м. Київ
справа № 201/2166/18
провадження № 61-291св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Якуба Олена Анатоліївна,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяви колегії суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Синельникова Є. В., Шиповича В. В., про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Якуба Олена Анатоліївна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування частини домоволодіння, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Ткаченко Н. В., від 27 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., Каратаєвої Л. О., від 09 грудня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування частини домоволодіння недійсним.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 27 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова М. О., від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 
2018 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду, у складі колегії суддів: Синельникова Є. В. (головуючий) Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В., від 17 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 23 квітня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 
2018 року залишено без змін.
04 січня 2021 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року, в якій просила скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 201/2166/18 та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
У лютому 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Колегією суддів заявлено самовідвід у розглядуваній справі з метою усунення щонайменших сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду.
Вирішуючи питання про самовідвід суддів, Верховний Суд виходить з наступного.
У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.
У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).
Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 
2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у його неупередженості.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 
ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами касаційного перегляду рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, яким було відмовлено в задоволенні позову  ОСОБА_1 , Верховним Судом 17 червня 2020 року прийнята постанова у складі колегії суддів: Синельникова Є. В. (головуючий) Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В., якою зазначене судове рішення апеляційного суду було скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Оскарженою постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 27 листопада 2018 року залишено без змін.
У касаційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилається на неврахування апеляційним судом під час нового розгляду справи висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , не заявляючи відвід колегії суддів, звертає увагу на розгляд справи тим самим складом касаційного суду та наводить положення статей 36, 37 ЦПК України щодо підстав для відводу (самовідводу) судді.
З урахуванням викладеного та розуміючи необхідність усунення будь-яких сумнівів у неупередженості та підтримки довіри до суду, заяви суддів про самовідвід у справі № 201/2166/18 підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 36, 39 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяви колегії суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Синельникова Є. В., Шиповича В. В., про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Якуба Олена Анатоліївна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування частини домоволодіння задовольнити.
Справу № 201/2166/18 передати на автоматизований розподіл.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович