П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 490/9102/19	
                
Головуючий І інстанції: Чулуп О.С.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Осіпова Ю.В.,
суддів: Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 квітня 2020 року про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції Тихонової Олени Миколаївни про скасування  постанови про накладення адміністративного стягнення, - 
В С Т А Н О В И В:
17.10.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції Тихонової О.М. про скасування  постанови від 14.10.2019р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.
Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.10.2019 року вказаний адміністративний позов було залишено без руху з підстав недодержання вимог ст.ст.160,161 КАС України.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2020 року зазначений адміністративний позов повернуто позивачу з підстав невиконання останнім попередньої ухвали від 21.10.2019р.
Не погоджуючись із вищезазначеною процесуальною ухвалою суду 1-ї інстанції від 03.04.2020р., представник позивача – адвокат Алейнік В.А. 01.09.2020р. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.04.2020 року та направити справу до суду 1-ї інстанції для продовження її розгляду по суті.
07.09.2020 року матеріали даної справи, разом із вказаною апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2020 року вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати апелянтом судового збору.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 року – відкрито апеляційне провадження за виправленою апеляційною скаргою представника позивача – адвоката Алейніка В.А. та призначено її розгляд в порядку письмового провадження.
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, постановляючи ухвалу про повернення даного позову, суддя районного суду, посилаючись на вимоги  ст.ст.160,169 КАС України, виходив з того, що позивач не виконав вимоги попередньої ухвали від 21.10.2019р. про залишення позовної заяви без руху. 
Проте, колегія суддів, уважно дослідивши матеріали справи, не може погодитись з такими висновками судді окружного суду і вважає їх необґрунтованими та не заснованими на процесуальному законі, з огляду на наступне.
Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, дійсно, як слідує зі змісту приписів ч.ч.1,2 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160,161 цього Кодексу, протягом 5-ти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення цієї позовної заяви без руху, в якій зазначає конкретні недоліки, спосіб та строк їх усунення, який не повинен перевищувати 10 днів з дня вручення цієї ухвали.
А відповідно до п.1 ч.4 і ч.5  ст.169 КАС України,  позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше 5 днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та змісту ухвали судді районного суду від 21.10.2019р., підставами для залишення даного позову без руху було невиконання позивачем вимог п.п.2,4 ч.5 ст.160 КАС України, які, на думку суду 2-ї інстанції, фактично є формальними і цілком можуть бути усунутими в ході розгляду справи по суті.
При цьому, як свідчать матеріали справи, копію вказаної вище ухвали від 21.10.2019р. було направлено аж 05.01.2020р. (т.б. більш ніж через 2 місяці) на неіснуючу (помилкову) адресу позивача, який, відповідно, її так і не отримав.
В подальшому ж, як вбачається з матеріалів справи, в зв`язку із невиконанням позивачем станом на 03.04.2020р. вимог ухвали від 21.10.2019р., суддя районного суду, не зважаючи на відсутність даних про отримання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху, 03.04.2020р. виніс ухвалу по повернення даного позову позивачу з підстав не усунення ним недоліків апеляційної скарги.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала від 03.04.2020р. про повернення адміністративного позову є необґрунтованою і передчасною та відповідно, підлягає скасуванню.
До того ж, при прийнятті остаточного рішення по даній апеляційній скарзі, судова колегія вважає за необхідне зазначити й про те, що відповідно до ч.1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (ратифікована 11.09.1997р.), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.
Окрім того, у відповідності до приписів ч.1 ст.5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.
Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, на підставі вищезазначеного, судова колегія дійшла висновку про порушення суддею районного суду при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, а тому, відповідно до ст.320 КАС України, дане судове рішення (ухвала) підлягає скасуванню, а матеріали справи - направленню до того ж суду для вирішення питання  про відкриття провадження, т.б. для продовження розгляду по суті.
Керуючись ст.ст.311, 320, 321, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2020 року - скасувати та направити дану справу №490/9102/19 до суду 1-ї інстанції - для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 19.04.2021р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                            О.О. Димерлій  

                                                                                В.О. Скрипченко