П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2780/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
18 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Курка О. П.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року та додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області у якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- №1022619 від 21.03.2018, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000 грн;
- №0161201305 від 23.08.2018, яким зобов`язано ОСОБА_1 сплатити штраф у сумі 5000 грн; 
- №0001924-5806-2225/1 від 07.05.2019, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем  транспортний податок з фізичних осіб у сумі 6250 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 позов задоволено, а також встановлено позивачу строк для надання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом 10 днів з дня ухвалення рішення по даній справі.
14.08.2020 до Хмельницького окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про включення до судових витрат витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 заяву позивача задоволено, стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7625 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
Не погоджуючись із рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 та додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.08.2021, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив вказані рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувані рішення є правомірними. Так, відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № 1022619 від 21.03.2018 за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн, на підставі відомостей сервісного центру МВС. Оскільки позивачем було сплачено вказаний податок після спливу граничного строку, відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № 0161201305 від 23.08.2018, яким зобов`язано ОСОБА_1 сплатити штраф у сумі 5000,00 грн. Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0001924-5806-2225 від 25.02.2019 згідно якого ОСОБА_1 нараховано транспортний податок за 2019 рік в сумі 25000 грн, та оскільки транспортний засіб був відчужений позивачем у 2019 році, на звернення позивача з заявою про проведення звірки, податковий орган провів перерахунок з транспортного податку за 2019 рік та виніс податкове повідомлення-рішення №0001924-5805-2225/1 від 07.05.2019 на суму 6250 грн.
Також відповідач вказав на необґрунтованість та неспівмірність із складністю та обставинами даної справи розміру витрат позивача на правничу допомогу присудженого до стягнення з відповідача. Зауважив про неподання позивачем розрахункових документів. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зазначив, що його автомобіль не являється об`єктом оподаткування у 2018 та 2019 роках оскільки у переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 (звітного) року. який міститься на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вказані, зокрема, автомобіль марки "BMW" моделі "М4 Coupe" та "М4 Coupe GTS", з об`ємом циліндрів двигуна не менше 3000 куб.см., рік випуску до 2 років або до 5 років, тип пального: бензин, при цьому автомобіля марки "BMW" моделі "M4" об`єм циліндрів двигуна - 2979 куб.см. у вказаному переліку немає.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, у власності ОСОБА_1 у 2018-2019 роках перебував автомобіль марки "BMW" модель "М4", 2017 року випуску, об`єм циліндрів двигуна - 2979 куб.см., бензин, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України на підставі Переліку об`єктів оподаткування транспортним податком у 2018 році сформовано та надано до ДФС відомості, необхідні для нарахування транспортного податку фізичним особам, що внесені до Єдиного державного реєстру легкових автомобілів та їх власників.
Відповідач зазначає, що відповідно до Переліку автомобілів, які є об`єктами оподаткування транспортним податком у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, автомобіль марки "BMW" модель "М4", об`єм двигуна 3,0 л, бензин оподатковується транспортним податком строком до двох років.
Керуючись підпунктом 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, 21.03.2018 Головне управління ДФС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №1022619, яким визначило суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн за 2018 рік.
ОСОБА_1 сплатив 21.08.2018 вказаний вище податок із затримкою у 72 календарних дні.
На підставі ст.126 ПК України відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №0161201305 від 23.08.2018 яким зобов`язав позивача сплатити штраф у розмірі 5000 грн за затримку понад 30 календарних днів сплати фізичною особою грошового зобов`язання в сумі 25000 грн.
Аналогічні дії відповідача та Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України були проведені і в 2019 році та винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0001924-5806-2225 від 25.02.2019 по транспортному податку в сумі 25000 грн.
17.04.2019 ОСОБА_1  звернувся до податкового органу з заявою щодо проведення перерахунку з транспортного податку за 2019 рік по автомобілю BMW M4 2017 року випуску, оскільки даний транспортний засіб перебуває у власності іншої особи та надав довідку Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 17.04.2019 №31/22/1-А233.
Листом від 11.05.2019 №18367/10/22-01-58-06 відповідач на вказану заяву позивача повідомив, що згідно наданих підтверджуючих документів, відповідачем проведено перерахунок з транспортного податку за 2019 рік та винесено нове податкове повідомлення-рішення №0001924-5805-2225/1 від 07.05.2019 на суму 6250,00 грн.
На виконання ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.06.2020 від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшла відповідь від 30.06.2020 №3821-06/40307-05 в якій вказано, що автомобілі BMW М4 Coupe з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин; BMW М4 Coupe GTS з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин та BMW М4 Cabrio з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин відповідно до 2, 5 та 2 років експлуатації (включно), включено до Переліку легкових автомобілів, які підлягали оподаткуванню транспортним податком у 2018 році.
Розрахована у 2018 році згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля BMW М4 Coupe з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин, 2017 року випуску; BMW М4 Coupe GTS з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин, 2017 року випуску та BMW М4 Cabrio з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин, 2017 року випуску становила відповідно 1489081,28; 2262270,88 та 1617552,72 гривень (з ПДВ).
Автомобілі BMW М4 з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин та BMW М4 CS з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин відповідно до 1 та 3 років експлуатації (включно), включено до Переліку легкових автомобілів, які підлягали оподаткуванню транспортним податком у 2019 році.
Розрахована у 2019 році згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля BMW М4 з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин, 2017 року випуску та BMW М4 CS з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин, 2017 року випуску становила відповідно 1167929,50 та 1705081,50 гривень (з ПДВ).
Вважаючи, що автомобіль, який належав йому на праві власності не був об`єктом оподаткування у 2018 - 2019 роках, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році автомобіль позивача зокрема марки BMW моделі М4 з об`ємом циліндрів двигуна 2979 куб.см. не вказаний, то транспортний засіб який зареєстрований на позивача, не може вважатися об`єктом оподаткування транспортним податком, в розумінні приписів п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України, на що не звернув увагу відповідач. Крім того, середньоринкова вартість легкового автомобіля BMW M4 з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин, 2017 року випуску становила 1167929,5 грн станом на 2019 рік не перевищувала встановлену в пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України межу 1564875 грн.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені до стягнення витрати позивача на правничу допомогу підтверджені документально, їх розмір обґрунтованих та співмірний із складністю даної справи. 
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та враховує наступне.
Стаття 267 ПК України передбачає, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Відповідно до положень п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Згідно п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Пункт 267.4 статті 267 ПК України визначає, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті. 
Відповідно до п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Згідно п.п.267.6.3 п.267.6 ст.267 ПК України з 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов`язані щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. У разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об`єкт.
Відповідно до п.п.267.6.5 та 267.6.6 п.267.6 ст.267 ПК України контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
За об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.
Згідно п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Статтею 8 Закону України від 07.12.2017 № 2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3723 гривень. 
Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 складає 1396125 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком, згідно п. 2 якої, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403.
Згідно із п.4 Методики, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.
Відповідно до п.13 Методики, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Згідно з п.14 Методики, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального.
Отже, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу, законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 813/3965/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, згідно переліку автомобілів, які є об`єктами оподаткування транспортним податком у 2018, об`єктом оподаткування є автомобіль марки  BMW, моделі M4 Coupe з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра до двох років та BMW моделі M4 GTS з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра до 5 років, однак автомобіля марки BMW моделі M4 об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, як це вказано у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 , у вказаному переліку не міститься.
Крім того, згідно зазначених у переліку автомобілів, які є об`єктами оподаткування транспортним податком у 2018 зокрема BMW M4 Coupe та BMW M4 GTS вказані з об`ємом двигуна 3,0 літра тобто 3000 куб.см. і більше, однак в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу позивача об`єм двигуна вказано 2979 куб.см.
Таким чином, технічні характеристики автомобіля, зазначені у вказаному переліку, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача в офіційній документації, оскільки об`єм двигуна автомобіля позивача є іншим ніж визначений та наведений Міністерством економічного розвитку і торгівлі України у переліку та модель наявна у позивача відсутня у даному переліку.
Варто зауважити, що підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 ПК України закріплює принцип презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення та в процесі судового розгляду справи відповідачем не наведено норм закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.
З огляду на вказану прогалину у нормативному регулюванні вказаних правовідносин та принцип презумпції правомірності рішень платника податків, суд першої інстанції правильно вирішив на користь платника податків питання щодо того який об`єм двигуна необхідно враховувати у даному випадку. 
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 05.11.2018 у справі № 822/2687/17.
У справі "Новік проти України" (18.12.2008), ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, у фіскального органу були відсутні будь-які підстави для додаткового трактування критеріїв, необхідних для визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, оскільки щороку у центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. Тобто, податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об`єкта оподаткування, був позбавлений необхідності та повноважень в більш ширшому його тлумаченні.
Повнота з`ясування обставин, що входять до предмета доказування при розгляді судом цього адміністративного позову, вимагає від суду встановлення обставин про вартість автомобіля позивача та про те, чи були враховані податковим органом та чи підтверджуються належними та допустимими доказами усі обов`язкові для здійснення розрахунку складові-елементи (марка, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки передач, пробіг легкового автомобіля), передбачені ст. 267 ПК України.
Оскільки у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році автомобіль позивача зокрема марки BMW моделі М4 з об`ємом циліндрів двигуна 2979 куб.см. не вказаний, то транспортний засіб який зареєстрований на позивача, не може вважатися об`єктом оподаткування транспортним податком, в розумінні приписів п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, на що не звернув увагу відповідач.
До того ж, враховуючи інформацію листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 30.06.2020 №3821-06/40307-05, суд зазначає, що автомобіль який належав позивачу на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зокрема НОМЕР_3 з об`ємом циліндрів двигуна 2979 куб.см. бензин відсутній у відповіді Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 30.06.2020 №3821-06/40307-05, при цьому у вказаній відповіді наявний автомобіль марки BMW М4 з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин, однак середньоринкова вартість такого автомобіля розрахована у 2019 році згідно з Методикою становила 1167929,50 грн, що є меншою від 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 та 01.01.2019, а саме 1396125,00 грн у 2018 році та 1564875,00 грн у 2019 році (ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік".
Отже, середньоринкова вартість легкового автомобіля BMW M4 з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин, 2017 року випуску становила відповідно 1167929,50 станом на 2019 рік не перевищувала встановлену в пп. 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України межу в розмірі 1564875,00 грн, що також підтверджує те, що транспортний засіб BMW M4, який належить позивачу не може бути об`єктом оподаткування транспортним податком на 2018 та 2019 календарні роки, а тому податкові повідомлення-рішення №1022619 від 21.03.2018 та №0001924-5806-2225/1 від 07.05.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.
Оскільки податкове повідомлення-рішення №1022619 від 21.03.2018, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню, також є протиправним та підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення № 0161201305 від 23.08.2018, яким зобов`язано ОСОБА_1 , сплатити штраф у сумі 5000,00 грн на підставі винесеного вище рішення, оскільки останній пропустив 30 календарних днів сплати податку якого фактично сплачувати не мав.
Щодо висновків суду першої інстанції про розподіл судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зважає на таке.
Згідно частин першої та другої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.
Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Встановлено, що 13.08.2020 між ОСОБА_1 та "Адвокатською конторою братів Бейлик " укладено акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги від 03.04.2020 №3/20 да додатку №1 від 03.04.2020. Пунктом 1 акта визначено, що Об`єднанням надана правова допомога ОСОБА_1 у розмірі 7625 грн. Сума гонорару відповідає витраченим 5 год 05 хв. часу роботи адвоката. Вказана сума гонорару включає: надання консультацій, підготовку адвокатських запитів, ознайомлення зі змістом відповідей ГУ ДПС у Хмельницькій області, аналіз практики та правових позицій ОСОБА_2 , підготовку заяви про уточнення позовних вимог, підготовку заяви про компенсацію судових витрат, підготовку заяви про включення до складу судових витрат позивача витрат на професійну правничу допомогу.
До заяви про включення до судових витрат позивача витрат на професійну правничу допомогу представником позивача також додано: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, договір про надання правничої допомоги №3/20 від 03.04.2020, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №3/20 від 03.04.2020, акт приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги №33/20 від 03.04.2020 та додатку №1 від 03.04.2020, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, рахунок-фактуру №13/08/20 від 13.08.2020, статут адвокатського об`єднання "Адвокатська контора братів Бейлик".
Відповідач подав заперечення на клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, обґрунтоване тим, що заявлені позивачем витрати є об`єктивно завищеними та не співмірні із складністю даної справи.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №465 "Питання оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу", адже норми вказаної постанови застосовуються виключно щодо адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, а представник позивача надав необхідні докази, що підтверджують надання правничої допомоги позивачу. Крім того, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволенні позовних вимог та правильно здійснив розподіл судових витрат у додатковому рішенні, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року та додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Сушко О.О.