Справа № 127/19592/20
Провадження № 22-ц/801/455/2021
Категорія: 48
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року	Справа № 127/19592/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя – доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Ан О. В. від 07 грудня 2020 року (повний текст рішення складено 09 грудня 2020 року), –

встановив:

08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила стягнути з Виконавчого комітету Вінницької міської ради 18892 грн 00 к у відшкодування моральної шкоди.
На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона 28 квітня 2020 року звернулась до Виконавчого комітету Вінницької міської ради із запитом про надання публічної інформації про наявність на території м. Вінниці вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування. 06 травня 2020 року отримала відповідь про те, що у Виконавчого комітету відсутня інформація щодо вільних земельних ділянок на території міста Вінниця з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських; будівель і споруд (присадибна ділянка), які можуть бути надані у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам згідно із статтею 121 Земельного кодексу України. Таким чином, їй не було надано відповіді на запит, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Вінницької міської ради та зобов`язано надати ОСОБА_1 інформацію по запиту на отримання публічної інформації від 28 квітня 2020 року. Таким чином, Виконавчим комітетом Вінницької міської ради їй завдано моральну шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, приниженні часті та гідності. Внаслідок протиправних дій у неї порушено стан душевної рівноваги, для відновлення якого вона була вимушена докласти додаткових зусиль. Зазнала сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Крім того, вона є особою з інвалідністю другої групи.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Виконавчого комітету Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 3000 грн 00 к. у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати у справі.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив із того, що факт порушення права ОСОБА_1 на доступ до інформації та тривале її ненадання, що підтверджено судовим рішенням, є законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно з частинами першою, другою статті 1167, частини першої статті 1173 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України). Визначаючи розмір відшкодування такої шкоди, суд виходив із того, що позивачкою не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що негативні емоції, спричинені неправомірною поведінкою відповідача, мали наслідком серйозні зміни в її психоемоційному стані. Тому, з огляду на ступінь душевних страждань позивачки, стягненню з відповідача на її користь підлягає 3000 грн 00 к., що відповідатиме критеріям розумності та справедливості.
В апеляційній скарзі Виконавчий комітет Вінницької міської ради, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Вінницьким окружним адміністративним судом не встановлено факту ненадання відповіді ОСОБА_1 , а відповідач вжив усіх заходів щодо направлення відповіді на запит. Документи, які ОСОБА_1 надала до позовної заяви, не підтверджують факт завдання моральної шкоди саме протиправними діями виконавчого комітету міської ради, оскільки запит на публічну інформацію було направлено позивачкою 28 квітня 2020 року, а документи, які вказують на наявність інвалідності та психічного розладу ОСОБА_1 , встановлені та видані задовго до звернення із публічним запитом. Також ОСОБА_1 не конкретизувала та не підтвердила, у чому саме полягає приниження її честі, гідності та ділової репутації, не зазначила, яким чином дії, бездіяльність відповідача вплинули на її психоемоційний стан. Крім того, ОСОБА_1 подала 27 позовів до різних судів України на дії виконавчих комітетів відповідних міських рад, а тому не можна вважати що саме виконавчим комітетом Вінницької міської ради їй завдано моральну шкоду. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частинами першою третьою статті 367далі ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.
Звертаючись до суду  ОСОБА_1  обґрунтовувала заподіяння їй моральної шкоди порушенням Виконавчим комітетом Вінницької міської ради її прав на отримання інформації, яке було визнано рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року, зокрема права на надання відповіді на запит про надання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.
Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.
Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження – емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
ОСОБА_1 зазначала, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, починаючи з квітня 2020 року по серпень 2020 року, їй завдано моральну шкоду, яка полягає у стражданнях та приниженні, внаслідок чого, в неї як інваліда II групи, значно погіршився стан її здоров`я, не надаючи при цьому доказів на підтвердження зазначеного факту, оскільки висновок лікарської комісії № 565 не свідчить про погіршення її стану здоров`я, а тільки підтверджує обмеження її життєдіяльності.
Водночас необхідно зазначити, що відповідь на інформаційне звернення органом місцевого самоврядування позивачу були надані, однак, як встановлено рішенням суду від 08 липня 2020 року, відсутні докази надіслання такої відповіді на запит позивача, тобто оформлена не належним чином, що само по собі не є підставою для стягнення моральної шкоди, аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року по справі № 180/1560/16-а (провадження N 11-1123апп19).
Отже, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, апеляційний вважає доведеним, що бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень викликала у позивачки негативні емоції, проте, оцінюючи мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, психологічні наслідки та стан здоров`я позивачки, відсутність доказів на підтвердження зв`язку запитуваної інформації з особистими правами позивачки, приходить до висновку, що такі негативні емоції не досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.
Крім того, ОСОБА_1 у 2020 році до різних судів України подала 27 позовних заяв про стягнення моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.
Проте, дії ОСОБА_1 , зокрема подання 27 позовів аналогічного змісту до різних судів України очевидно вказують, що метою таких звернень є не захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів ОСОБА_1 , а штучне створення передумов для стягнення моральної шкоди як спосіб отримання ОСОБА_1 матеріальної вигоди, що є несумісним із завданням цивільного судочинства, принципом добросовісності використання процесуальних прав та здійснення процесуальних обов`язків.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд, –
постановив:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року скасувати.
У позові ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                         О. С. Панасюк

Судді:                                                                 О. Ю. Береговий

                                                                       Т. М. Шемета