ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 12 квітня 2021 р. 	Справа № 520/9799/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку писмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву  представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від       16.11.2020 по справі      №  520/9799/2020
за позовом            ОСОБА_1        
до         Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області                             
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ВГІРФО ГУМВС в Київській області від 29.06.2010 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 позовні вимоги залишено без задоволення.
               Позивач, не погодившись із зазначеним рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 по справі № 520/9799/2020  скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ВГІРФО ГУМВС в Київській області від 29.06.2010 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 6       000 грн. 00 коп. 
30.03.2021 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій позивач просив вирішити питання про розподіл витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу в апеляційному суді на загальну суму 3       500,00 грн.
Відповідач надав заперечення на заяву позивача, в яких просив відмовити у її задоволенні.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованою з огляду на наступне.
        Відповідно до    ч. 2 ст. 311 КАС фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося. 
          Згідно п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
          Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши заяву, докази по справі, зазначає наступне.
          Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України   судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
          Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
          Для цілей розподілу судових витрат:
           1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
           2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
          Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
           1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
           2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
           3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
           4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
          Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          Відповідно до ч.ч.1,7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
          Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
          Колегія суддів зазначає, що позивачем у відзиві на апеляційну скаргу зроблено заяву про понесені витрати на правову допомогу та своєчасно надано докази на їх підтвердження.
          Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України   при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
           1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
           2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
           3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
           4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
          Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд         враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.
          Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"         договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
          Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
          Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
          При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом      порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
          Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.08.2020 по справі № 810/3213/16.
          Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
          Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"                  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
               Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 01.07.2020 № Д-31/20, додаткову угоду до нього № 2 від 01.07.2020, квитанції про оплату послуг адвоката на загальну суму 3       500,00 грн, акт виконаних робіт № 2 від 26.03.2021, банківську виписку. 
    Згідно п. 1.3 Додаткової угоди № 2 від 01.07.2020 між адвокатом і клієнтом  може застосовуватись погодинна  система оплати виконання робіт (надання послуг) за ставкою не вище 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину.
       Згідно п. 1.8 Додаткової угоди № 2 від 01.07.2020 адвокат надає клієнту акт виконаних робіт наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті  відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).
          Згідно акту виконаних робіт № 2 від 26.03.2021 адвокатом надано позивачу послуги в межах укладеного Договору на загальну суму 3 500,00 грн, а саме складання та подання апеляційної скарги 15.12.2020 - витрачено 3,5 години.
          Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
          У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
          Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
          Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
          Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
          Позивачем документально підтверджено, що адвокатом витрачено  три з половиною години на складання та подання апеляційної скарги, що в сумі становить  3       500,00 грн, а отже витрати за надання зазначених послуг адвокатом є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню на користь позивача.
Колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем надано заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якій зазначено, що  заява представника позивача є необгрунтованою, оскільки  справа є незначної складності, складання адвокатом документів по даній справі не потребувало значного часу.
Доводи відповідача, що заявлені позивачем витрати не є співмірними зі складністю справи, обсягом робіт та витраченим часом, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки заперечення відповідача не містить обґрунтувань та доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу щодо складання апеляційної скарги.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3 500,00 грн. 
Керуючись ст. ст.  252, 311, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

          Заяву ОСОБА_1 про  розподіл судових витрат на правничу допомогу - задовольнити.
Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (ЄДРПОУ 42552598, вул. Березняківська, 4-А, м. Київ, 02152) на користь ОСОБА_1 (інпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді, у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) 00 грн. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Ральченко І.М.	
Судді	   	Катунов В.В.    Чалий І.С.