ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/584/20 пров. № А/857/2272/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В. 
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року (головуючий суддя Москаль Р.М., м.Львів) у справі № 380/584/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
21.01.2020 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015 та 2017 роки, невикористаних 5 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2015 та 2017 роки, невикористані 5 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 20.08.2019. 
Позов обґрунтовує тим, що наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01.07.2019 №246 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту); згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2019 №202 з 20.08.2019 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач вказує, що за час проходження служби не використав щорічні основні відпустки.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року адміністративним позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , станом на день звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015, 2017 роки, а також 5 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015 рік, 2017 рік, 5 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (20.08.2019).
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що станом на момент прийняття наказу командира військової частини позивач погодив проведення усіх необхідних розрахунків та відповідно не оскаржував своє звільнення та наказ про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку з чим просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Ухвалою суду від 10 березня 2021 року справу призначено до розгляду на 05 квітня 2021 року в порядку письмового провадження з огляду на те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю не подавались.
Разом з тим, безпосередньо до початку розгляду справи, відповідач, військова частина НОМЕР_1 подала клопотання про розгляд справи за участі її представника.
Суд відхиляє подане клопотання з огляду на наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга може містити клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Апеляційний суд зазначає, що військова частина НОМЕР_1 у свої апеляційній скарзі не заявляла про розгляд справи за участю її представника. Більше того, подане нею після призначення  судом справи до розгляду у порядку письмового провадження клопотання про розгляд справи за участю учасників справи не містить жодних доводів щодо наявності підстав для переходу розгляду справи з письмового провадження до розгляду справи у відкритому судовому засіданні. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 в 2014-2019 роках проходив службу в лавах Збройних Сил України в складі військових частин, що дислокуються в с. Старичі Яворівського району Львівської області. Позивач повідомив, що його фактичне робоче місце (кабінет) впродовж цього періоду не змінювалося, проте внаслідок систематичних реорганізацій дислокованих в селі Старичі (поруч полігону) навчальних центрів ЗСУ його кілька разів переводили з однієї військової частини в іншу.
В 2015-2017 роках ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині ВЧ НОМЕР_3 (с. Старичі) та використав щорічну основну відпустку за 2016 рік терміном 40 діб, водночас щорічна основна відпустка за 2015 рік не надавалась; ці обставини підтверджуються листом командування №4141/11 від 08.07.2020 про надання інформації у відповідь на запит позивача.
В 2017 році ОСОБА_1 переведено для проходження служби у військову частину НОМЕР_2 (с. Старичі); позивач з 14.07.2017 прийняв справи та посаду та приступив до виконання службових обов`язків, що підтверджується наказом командира ВЧ НОМЕР_2 №144 від 14.07.2017.
29.12.2017 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 та скеровано на службу до ВЧ НОМЕР_1 (с. Старичі), що підтверджується наказом №296 від 29.12.2017; в цьому наказі зазначено, що ОСОБА_1 використав чергову відпустку за 2016 рік, чергова відпустка за 2017 йому не надавалась.
ОСОБА_1 з 30.12.2017 зарахований в списки особового складу ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №5 від 30.12.2017.
В 2018 році ОСОБА_1 надавалась щорічна основна відпустка за 2018 рік в кількості 45 діб (з 12.06 по 28.07.2018), що підтверджується наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №139 від 12.06.2018. Разом з тим, позивача було відкликано на службу за п`ять днів до завершення відпустки, ОСОБА_1 прибув на службу 23.07.2019.
Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01.07.2019 №246 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).
З 20.08.2019 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2019 №202; в цьому наказі зазначено, що щорічна відпустка за 2019 рік не надавалась, виплачена компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік в кількості 27 діб.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (Закон №2011-XII). В статті 9 цього Закону закріплено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них врегульовано в статті 10-1 Закону №2011-XII.
Згідно з частиною першою статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Пунктами 14-16 статті 10-1 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. У разі звільнення військовослужбовця зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту невикористана ним щорічна основна відпустка за його бажанням може надаватися й тоді, коли час цієї відпустки повністю або частково перевищує строк контракту. У цьому випадку дія такого контракту продовжується до закінчення відпустки. У разі відкликання військовослужбовця із щорічної основної відпустки невикористана її частина надається йому, як правило, в поточному році.
Згідно з Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (Положення № 1153/2008). Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 181 розділу VIII Положення №1153/2008 визначено, що  у разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем військової служби.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (Порядок №260).
Відповідно до пп. 3, 6 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.  Іншим  військовослужбовцям  (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або  виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки,  в тому числі за минулі роки.  Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та  грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки  здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.  
Колегія суддів, оглядаючи матеріали справи, вказує, що позивач проходив службу в лавах Збройних Сил України в складі різних військових частин, що дислокуються в с. Старичі Яворівського району Львівської області, останнє місце служби позивача - ВЧ НОМЕР_1 . 01.07.2020 прийняте рішення про його звільнення в запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку контракту, яке реалізоване 20.08.2019 шляхом видачі командиром ВЧ НОМЕР_1 наказу №202, відповідно до якого позивач з 20.08.2019 виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.   За час проходження військової служби позивач не використав щорічні основні відпустки за 2015 та 2017 роки, а також 5 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік, а отже, при звільненні з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту ОСОБА_1 або повинна була бути надана (за бажанням) відпустка з виплатою грошового забезпечення та продовженням строку контракту на час перебування у відпустці, або виплачена компенсація грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки (в тому числі за минулі роки).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.229, 242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі № 380/584/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний