П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6880/20	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.
за участі секретаря – Брижкіної І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного грошового утримання,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду  першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати накази начальника ГУ Національної поліції в Одеській області №1245 від 27.05.2020р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та №752о/с від 15.06.2020 року в частині його звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 15 червня 2020 року; 
поновити його на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління карного розшуку ГУНП в Одеській області та у спеціальному званні майор поліції, стягнувши з відповідача на його користь середньомісячне грошове утримання за весь час вимушеного прогулу з 15 червня 2020 року по день фактичного поновлення на посаді.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваними наказами його протиправно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з посади з органів поліції України, адже службове розслідування відносно нього проведено та закінчено без отримання результатів розгляду судом справи про адміністративні правопорушення, без його пояснень та в період перебування на лікарняному. Крім цього, застосувавши до нього крайній захід дисциплінарного стягнення, відповідач не врахував обставини щодо матеріального становища його сім`ї,  наявність малолітніх дітей, а також того, що за весь період служби він не мав дисциплінарних стягнень, в протоколі про адміністративне правопорушення  свою вину не визнавав та жодних пояснень не давав.
При цьому наголосив, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.07.2020 року у справі №523/6601/20 провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що в ході службового розслідування встановлено наявність в діянні позивача складу дисциплінарного правопорушення та аргументовано, в чому воно полягало, з посиланням на відповідні докази. Керування позивачем транспортним засобом у нетверезому стані та його подальша поведінка свідчать про суттєве порушення ним дисципліни та вимог морально-етичних норм поведінки поліцейського, за що відповідачем правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи та не надав їм  належної правової оцінки.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Одеській області зазначило, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просило залишити судове рішення без змін. 

Фактичні обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах національної поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління карного розшуку ГУНП в Одеській області та на час виникнення спірних правовідносин мав спеціальне звання майор поліції.
16.04.2020 року начальник УКЗ ГУНП в Одеській області полковник поліції ОСОБА_3 доповідною запискою довів до відома керівництва ГУНП, що цього ж дня на старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розкриття злочинів проти власності, боротьби з майновими злочинами в державному секторі та шахрайством УКР ГУНП в Одеській області майора поліції Хлівного О.М. складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з встановленням факту керування автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, з подальшою відмовою від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП за фактом проїзду перехрестя на червоний сигнал світлофору (а.с.111-112 т.1).
На підставі зазначеної доповідної записки наказом начальника ГУНП в Одеській області від 21.04.2020 року №947 призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію (а.с.108-109 т.1). 
На час проведення службового розслідування наказом начальника ГУНП в Одеській області від 21.04.2020 року №509 о/с  позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків (а.с.110 т.1).
У зв`язку з тим, що протягом строку проведення службового розслідування майор поліції ОСОБА_1 на службі був відсутній, йому рекомендованими поштовими відправленнями були направлені виклики про необхідність прибуття до Головного управління в період з 18.05.2020 - 21.05.2020 для надання пояснення за фактом призначеного службового розслідування, проте останній до Управління не з`явився та письмових пояснень щодо обставин, які є предметом службового розслідування, не надав. (а.с. 144-147 т.1).
За результатом проведення службового розслідування складено висновок від 21.05.2020 року, яким за скоєння  дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п.1, 2, 6, 11 ч 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України,     п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзаців 3, 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.3, 2.4 «а», 2.5, 2.9 «а», 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, п.п.2, 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. № 1179, п.4.1 Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП від 29.10.2018р. №3705, дисциплінарна комісія вважала за необхідне майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції (а.с. 153-173 т.1).
Суть порушень за вказаним висновком полягала у не виконанні розпоряджень поліцейських щодо пред`явлення посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; вчиненні дій, які перешкоджали іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, нетактовній та некоректній поведінці без дотримання професійної етики та використанні ненормативної лексики, порушенні внутрішнього службового розпорядку в частині несповіщення керівництва про причини відсутності на службі.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №1245 від 27.05.2020 року (п.1) ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за скоєння дисциплінарного проступку (а.с.174-177 т.1).
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області за №752 о/с від 15.06.2020 року ОСОБА_1 звільнено зі служби у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення (а.с. 14 т.1).
Законність вказаних наказів є предметом спору у справі, що розглядається. 

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно із статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 року затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції (далі – Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до ч.1. ст.1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським   Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 3. ст. 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до вимог статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Як вже зазначалося вище, службове розслідування було ініційовано відповідачем у зв`язку з отриманням інформації щодо виявлення поліцейськими УПП 16.04.2020 року о 02:30 ОСОБА_1 , який керував т/з «HYUNDAI SONATA», р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
В ході службового розслідування встановлено, що 16.04.2020р. о 02:27 год. ОСОБА_1 , керуючи а/м «HYUNDAI SONATA», н/з НОМЕР_1 , у м. Одесі на вул. Чорноморського козацтва, 116, здійснив проїзд перехрестя на заборонений, червоний сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3. «е» ПДР України. 
Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №2394687 від 16.04.2020р. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У зв`язку з відмовою правопорушника від отримання постанови на місці скоєння адміністративного правопорушення, постанова була направлена за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 . 
Крім цього 16.04.2020р. о 03:35 год. працівниками ДПП НПУ складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №335233, за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 16.04.2020р. о 02:27 год. керував а/м HYUNDAI SONATA», н/з   НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю ротової порожнини, порушення координації рухів та мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із використанням газоаналізатору «Драгер» та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 
ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення та ставити підпис в адміністративному протоколі про ознайомлення з місцем розгляду адміністративної справи, про отримання копії протоколу та тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.
У своїх поясненнях співробітники ДПП НПУ повідомили, що після зупинки автомобіля HYUNDAI SONATA, н/з НОМЕР_1 у водія ОСОБА_1 було виявлено зовнішні ознаки сп`яніння. Під час встановлення особи правопорушника та складання протоколу та постанови про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 намагався залиши місце події, внаслідок чого був затриманий, про що складений протокол про адміністративне затримання. Перебуваючи у статусі затриманого, із кайданками на руках, ОСОБА_1 виходив на проїжджу частину, створюючи загрозу для себе та безпеці дорожнього руху, на зауваження реагував агресивно, висловлював на адресу працівників поліції погрози (а.с. 127-130 т. 1).
Т.в.о. командира роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП НПУ лейтенант поліції Утас О.В. 18.05.2020р. надав письмове пояснення, в якому зазначив, що він 16.04.2020р. прибув на місце зупинки автомобіля HYUNDAI SONATA, н/з НОМЕР_1 , по вул. Жевахова, 20 та особисто пересвідчився, що водій а/м «HYUNDAI SONATA», який виявився працівником поліції ОСОБА_1 , перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння та під час спілкування використовував нецензурну лайку (а.с. 131-132 т.1). 
Під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією досліджені обставини порушення ОСОБА_1 16.04.2020 року Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 29.10.2018р. № 3705. 
Так, дисциплінарною комісією 05.05.2020р. отримані рапорт заступника начальника управління - начальника відділу УКР ГУНП в Одеській області полковника поліції Вініченка О.С. від 16.04.2020, який доповів, що майор поліції ОСОБА_1 того ж дня не з`явився на службі без поважних причин та у будь - який можливий спосіб не повідомив про причину відсутності на службі, про що складено  акт від 16.04.2020р. про невихід на службу ОСОБА_1 . 
В подальшому під час службового розслідування встановлено, що 16.04.2020 року ОСОБА_1 з 07:40 год. до 12:15 год. за власної ініціативи перебував в КНП і «МКЛ №11» ОМР у м. Одесі по вул. Воробйова, 5-г, де відносно нього проводився лікарський огляд. 
За повідомленням Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 05.05.2020р. за вих.№33/36-363, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 16.04.2020р. по 25.04.2020р. в поліклініці ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» (а.с.143 т. 1). 
У зв`язку з тим, що протягом строку проведення службового розслідування ОСОБА_1 на службі був відсутній, йому на підставі ч.6 ст.18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України 12.05.2020р. рекомендованими поштовими відправленнями були направлені виклики про необхідність прибуття до Головного управління протягом 18.05.2020 - 21.05.2020 для надання пояснення за фактом призначеного службового розслідування.
19.05.2020 року поштовим відправленням ОСОБА_1 направив на адресу Управління рапорт, яким повідомив, що перебуває на лікарняному, у зв`язку з чим не має можливості прибути для дачі пояснення з приводу службового розслідування та по закінченню лікарняного він надасть лікарняний лист із зазначенням діагнозу та терміну перебування на ньому (а.с.152 т. 2). 
Разом з цим судом встановлено, що жодних підтверджуючих документів щодо неможливості прибуття для надання пояснень, як це передбачено частиною 9 ст.18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ОСОБА_1 дисциплінарній комісії не надав.
Таким чином, станом на 21.05.2020 року члени дисциплінарної комісії володіли документально підтвердженою інформацією про перебування майора поліції ОСОБА_1 на лікарняному лише з 16.04.2020 року по 25.04.2020 року, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач мав законні підстави доля прийняття рішення про завершення службового розслідування не пізніше одного місяця з дня його призначення, відповідно до ч.1 ст.16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно ч.3 ст.21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Частинами 4, 5 ст.22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби. За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.
Водночас, Наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13 листопада 2001 року затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена (далі - Інструкція № 455).
Згідно п. 1.1 Інструкції № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Пункт 1.2. Інструкції № 455 визначає, що видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.
В свою чергу, наказом МВС України від 23.03.2016 за № 201 «Про затвердження форми довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України» затверджено форму довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського.
Аналіз наведених правових норм дає судовій колегії підстави для висновку, що поважність причин відсутності поліцейського на місці несення служби повинна бути належним чином документально оформлена, а саме листком непрацездатності, який є єдиним офіційним документом, що дозволяє бути відсутнім на роботі у зв`язку із хворобою. 
Позивачем надано до суду довідки ТОВ «Амбулаторія сімейного лікаря» про тимчасову непрацездатність №93 від 27.04.2020 року, №97 від 06.05.2020 року та №86 від 12.06.2020 року за періоди:з 27.04.2020 року по 05.05.2020 року, з 06.05.2020 року по 01.06.2020 року та з 12.06.2020 року по 26.06.2020 року (а.с.25-27 т. 1).
Суд першої інстанції визначив, що вказаними довідками підтверджена тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 за періоди: з 27.04.2020 року по 05.05.2020 року, з 06.05.2020 року по 01.06.2020 року та з 12.06.2020 року по 26.06.2020 року.
Однак судова колегія не може погодитись з вказаним висновком з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, вказані довідки заповнені на бланках форми первинної облікової документації № 095/о. 
Між тим, Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації №095/о затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 року № 110, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за           № 696/21009.
Вказана Інструкція визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації №095/о «Довідка №__ про тимчасову непрацездатність студента навчального закладу І-ІV рівнів акредитації, про хворобу, карантин і інші причини відсутності дитини, яка відвідує загальноосвітній навчальний заклад, дошкільний навчальний заклад». Форма № 095/о заповнюється лікарем закладу охорони здоров`я у випадку тимчасової непрацездатності студентів навчальних закладів І-ІV рівнів акредитації або хвороби, карантину дитини, яка відвідує загальноосвітній навчальний заклад, дошкільний навчальний заклад.
Також п.2.16 Інструкції №455 визначає, що захворювання студентів вищих навчальних закладів І-ІV рівнів акредитації та учнів професійно-технічних навчальних закладів засвідчується довідкою форми № 095/о «Довідка про тимчасову непрацездатність студента, учня технікуму, професійно-технічного училища, про хворобу, карантин і інші причини відсутності дитини, яка відвідує школу, дитячий дошкільний заклад».
З огляду на наведені обставини судова колегія зазначає, що довідки ТОВ «Амбулаторія сімейного лікаря» про тимчасову непрацездатність, надані позивачем на підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці у вказаному періоді, не є довідками про тимчасову непрацездатність поліцейського та не відповідають формі, затвердженій наказом МВС України від 23.03.2016 за № 201, а відтак, не підтверджують тимчасову непрацездатність позивача та, як наслідок, спростовують його твердження про звільнення у період тимчасової непрацездатності.
Аналогічні правові висновки щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі №805/1126/18-а, від 31 липня 2019 року у справі №815/810/18, від 16 квітня 2018 року у справі №805/1126/18-а, від 25 червня 2019 року у справі №805/1816/17-а, від 21 грудня 2020 року у справі № 420/1499/19.
При цьому, визначення судом першої інстанції вказаних довідок належним підтвердженням тимчасової непрацездатності позивача з урахуванням подальших висновків не впливає на законність оскаржуваного рішення.
До апеляційної скарги позивачем надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого №441/т, відповідно до якої ОСОБА_1 у період з 02.06.2020 року по 12.06.2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні (а.с. 19-20 т. 2 ).
Вказана виписка також не є листком непрацездатності, містить недоліки в оформленні (не містить відомості щодо лікувального закладу, не містить відтиску печатки лікувального закладу) та апелянтом не наведено жодних причин неподання її до суду першої інстанції.
Крім того, у період з 02.06.2020 року по 12.06.2020 року не виносились спірні накази, а тому факт тимчасової непрацездатності позивача у відповідний період не впливає на спірні правовідносини. 
Крім цього судова колегія зазначає, що позивачем не було виконано покладений на нього, як на поліцейського, обов`язок у разі хвороби повідомити негайно про це свого безпосереднього керівника, що визначено нормами чинного законодавства.
В свою чергу, рапорт ОСОБА_1 від 19.05.2020 року, яким позивач повідомив заступника начальника управління - начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Одеській області про те, що він знаходиться на лікарняному, у зв`язку з чим, не має можливості з`явитись до ВІОС УКЗ ГУНП в Одеській області для дачі пояснень з приводу службового розслідування, не є рапортом поліцейського про повідомлення безпосереднього керівника про свою хворобу.
На противагу вказаному, ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив, що він 19.05.2020 року перебував в ГУНП в Одеській області та передавав ключі від службового сейфу та печатку, що обґрунтовано свідчить про умисне уникнення позивачем від надання пояснень з приводу службового розслідування.
Що стосується обставин дисциплінарного проступку, за вчинення якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, судова колегія дійшла висновку, що матеріалами справи та в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції повною мірою підтверджений факт порушення позивачем Присяги працівника поліції та професійної етики.
Так, оглянувши наданий до суду ГУ НПУ в Одеській області відеозапис, судова колегія встановила, що ОСОБА_1 дійсно відмовлявся пред`являти посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, незважаючи на неодноразові законні вимоги працівників поліції. Крім того, поведінка позивача була нетактовна та некоректна, спілкування з працівниками патрульної поліції здійснювалось без дотримання професійної етики та з використанням ненормативної лексики. 
Таким чином, матеріали службового розслідування підтверджують факти порушення ОСОБА_1 ПДР України, вчинення ним дій, які перешкоджали іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України, порушення правил професійної етики.
ОСОБА_1 в своєму позові та в апеляційній скарзі наголошував, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності до прийняття рішення у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що предметом службового розслідування було не вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а порушення ним службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності рішення суду у адміністративному провадженні.
Крім того, судова колегія зазначає, що хоча постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.07.2020 року у справі №523/6601/20 закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, підставою для ухвалення вказаного рішення було скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.
При цьому вказаним рішенням не встановлювався чи не спростовувався факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому винесення постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 03.07.2020 року у справі №523/6601/20 не впливає на висновки службового розслідування.
До того ж колегія суддів зазначає, що один й той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна. З огляду на наведене правове регулювання, вчинення адміністративного правопорушення може бути підставою для службового розслідування і застосування заходів дисциплінарного впливу та не ставиться у залежність від того, чи притягнуто особу, зокрема, до адміністративної відповідальності. Водночас, для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 по справі №826/1610/18.
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції не вбачає протиправності дій відповідача щодо звільнення позивача, оскільки позивачем не надано належних доказів про тимчасову непрацездатність, та як наслідок,  вказані обставини не обмежували право застосувати до працівника дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. 
Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.
Судова колегія звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19) дійшла висновку про те, що наслідки порушення гарантії, визначеної у частині третій статті 40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки.
За таких умов, навіть якби звільнення позивача відбулося в період його тимчасової непрацездатності (підтвердженої належними доказами), то це мало б наслідком зміну дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності, а не скасування в цілому обґрунтованого наказу відповідача від 15.06.2020 року №752 о/с про звільнення. 
Судова колегія наголошує, що В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається виключно на допущені в ході проведення службового розслідування порушення, водночас факт вчинення правопорушення, за яке його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, ним не спростовується.
Посилання позивача на порушення терміну проведення службового розслідування на 1 день не може бути самостійною правовою підставою для звільнення від дисциплінарної відповідальності за наявності обставин, які вказують на скоєння дисциплінарного проступку, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 06.02.2020 року у справі №300/1406/19.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що винність позивача у вчиненні дисциплінарного проступку доведена належно проведеним службовим розслідуванням, тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є правомірним та пропорційним заходом дисциплінарного стягнення.
Беручи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст.      308,      310,      315,      316,      322,      325,      328 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 12.05.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.